12 V. Josef Ambrož: 



piekého Dřep. Kneiffii, jeho formy pseudofluitans a dále 

 u někter}'^!^ řídkých forem Dřep. exanulatus a Dřep. flui- 

 tans. Ploché listy jsou poměrně vzácné, zpravidla jsou listy 

 vydíité, ve špici až žlábkovité. Ploché listy jsou obyčejně li- 

 sty přímé. Přisedání listů k lodyžce děje se příčně. Iriserce 

 jest zde dvojího druhu. Jednak listy sbíhají zřetelně i^o lo- 

 dyžce (listy sbíhavé), jednak přisedají přímo (nesbíhavé), 



V druhém případě někdy b}^vají listy nepatrně neb sotva sbí- 

 havé. První způsob jest typick}" pro skuj)inu »AduncU, vyjí- 

 maje Dřep. Jycopodioides a pro Dřep. exanulatus. Jinde jsou 

 listy nesbíhavé neb nejvýše sotva sbíhavé. 



Žebro listové vyskytuje se u všech Drepanokladů, 

 toliko u Dřep. scorpides často úplně mizí. Někdy bývá žebro 

 dvojité. Takové můžeme pozorovati u Dřep. lycopodioides, u 

 některých forem Dřep. Kneiffii a u Dřep. scorp/ioides. Jsou 

 to ovšem případy řídké. Síly a délky doznává zde žebro růz- 

 né. Nejsilnější a největší jest želiro listové u Dřep. Kneiffii 

 var. capiUifoUus a u Dřep. purpura scens var. Rotae, kde po 

 případě dlouze vybíhá. Tyto capillifolní formy jsou možný 

 také u jiných Drepanoldadů, jak uvádí se v literatuře, a jsou 

 podmíněny nadbytkem vody. Velké a silné žebro dále má 

 Dřep. SendUieri, Dřep. li/copodioides a některé formy Dřep. 

 exanulatns. Slabší a kratší žebro jest v listech Dřep. Kneiffii, 

 Dřep. suhaduncus. Dřep. uncinatus a u druhů ze skupiny »In- 

 termedii«. TJ těchto sahá obyčejně do Vi; n^b P^^''^ V2 délky li- 

 stové. Dre2y. fluitayis má žebro vždy slabší než Dřep. exavn- 

 latus. Barva žebra hýyá zelená, žlutá, žlutohnědá, červená. 



Č e p e 1 n é 1) u ň k y jsou více méně protáhlé až čárkovité 

 a obsahují hojně zi-nka chlorolýllová. Nejdelší a nejužší če- 

 jDelné bnfiky má Dřep. interwedÁíis. K basi se če]ielné biifdvv 

 zkracují a stávají se parenchymati<'kými. Tvar a velikost je- 

 jich, hlavně poměr délky a šířky, mění se často u téhož druhu. 



V listech delších nalézáme buňky protáhlejší, užší, v listech 

 ki-ntších širší a kratší. T u d í ž m ě ní se velikost b u- 

 n ě k č e p e 1 II ý c h s velikostí list u. Stěny jich jsou 

 buď tenké a netečkované neb tlusté a tečkované, ovšem s růz- 

 nými jířecliody. Tenkostěiiné a netečkované buňky převlá- 

 dají 11 lorem Dřep. Kneiffii a u Dre}). suhaduncus, tlusto- 

 stěiiiié n tečkované u skupiny »Interniedií<< a u »Exa/nulati«. 



