Ig v. Josef Anihrož: 



nj« (Eiidkiiospeii), jež, jsouce ol)aleny hojně listy, snadno 

 vzdorují nepříhodnýni podmínkám zimním. Z nich vyrůstají i 

 pak nové vjdionky, jako pokračování starších, téměř bez- 

 listých lodyžek. Způsol) tento zdá se býti nejrozšířenější. 



Drepanoklady jsou rostliny mihijící vlhký substrát. To-i 

 liko jediný Dřep. uncinatus roste na suchých místech (vyjí-i 

 maje var. gracilescens). Nalezneme jej na kamenech, na koře-' 

 nech a kmenech stromů, na doškových střechách, na holé půdě ' 

 i j. Jest tedy druh tento xerofyt nanejv>^še mesofyt. Dřepáno-' 

 klady ostatní vyhledávají močály, bažiny, rašeliny, luční a. 

 lesní příkopy, tekoucí vody, okraje ]-yl)níku a řek, po případě 

 také místa aspoň občas vodou zaplavovaná jako některé formy 

 Dřep. Kneiffn a Dřep. suhaduncus. Jsou pi-oto DrepanoMadí) 

 rostliny h y d r o f i 1 n í a h y g r o f i 1 n í. 



Mechy ty můžeme po stránce biologické srovnati se 

 Sphagny. Podobně jako tyto jsou velice póly mor f ní, jsou od- 

 kázány stejně na vlhký substrát a velice často pospolu rostou, 

 rozmnožují se nejvíce jako ony cestou nepohlavní a též se 

 účastní ve mnohém případě s nimi, po případě samy na tvo- 

 ření rašeliny. Též tvoří koberce pokrývající větší neb menší 

 prostory, ovšem v takovA^ch massách, jaké činí Sphagna, se 

 Drepanoklady nevyskytují neb velice zřídka. Liší se však od 

 sebe výběrem chemických vlastností půdy. Kdežto Sp)}iagna 

 jsou rostliny vápnobojné, tudíž rostoucí zpravidla na místech, 

 jež neobsahují vápníku, nečiní Drepanoklady téměř většinou 

 žádných určitý ch nároků na chemické součásti půdy. Místům 

 bohatším n-.i vápno dává přednost Dřep. Sendťneri (hlavně 

 var. Wilsom), dále Dřep. srorpioides a lycopodioídes. Místa 

 rašelinná, tudíž nevápenná, vyhledává Dřep. vernicosus. Ostat- 

 ní druhy nacházíme na místech, jež jsou bohatá i chudá na 

 minerální látky. Dřep. ímcinaťus, pokud se vyskytuje na ka- 

 menech a holé půdě, vždy jest hojnější na místech nevápeu- 

 nýeh. 



Doposud jest známo z celého světa 42 druhů Drepano- 

 kladů (Brotherus). Ovšem, počet ten musíme bráti střízlivě, 

 jsouf v čísle onom udány také druhy slal)é, zvláště druhy 

 z krajin arktickýcli a subarktických jsou velice i30chybné a 

 jsou to mnohdy ])()iilié formy druhů ve střední Evropě rostou-i 

 cích, Ivořeiié iiaiiiiio/e dle jediiolio exempláře. Celkem jsou 



