české Drepanok]ady. 19 



[se ť-ájsteřiiě v okolí shíliavé base listové. U Dřep. scorpioides 

 \ oba udané anatomické znaky lodyžky pro svou kolísavost jsou 

 nespolehlivé. 



1) ň 1 e ž i t v m s y s t e m a t i c k ý m vodítkem j s o u 

 I listy 1 o d y ž n í. Tyto svými jednotlivými znaky jsou 

 vlastně základem celého systému DrepcmoMadů. Velikost listu 

 u jednotlivých druhů kolísá, však tvar listu nám dobře po- 

 { slouží. Každý druh má svůj typický listový tvar. S prospě- 

 ! ehem nuižeme užiti přítomnosti serratury^ listové. Té užil 

 W.\RNSTORF k rozdělení všech DrepanoJdadů ve dva oddíly, 

 ne však docela správné. Rýhování listů jest v jednotlivých 

 případecii dosti stálý a cenný znak. Dobrým znakem jest 

 inserce listová, totiž sbíhavost a nesbíhavost listů. Y užívání 

 čepelných buněk inusínie Ijýti vždy opatrní. Vždy musíme 

 uvážiti jich poměr k délce a šířce listu, jež obé jest u jednotli- 

 vých druhů velice proměnlivé a v málo případech můžeme 

 upotřebiti síly a tečkování stěn buněčných. Nejdůleži- 

 tějším znakem 1 i s t o v ý m v ii b e c pro r o z 1 i š o v á- 

 n í j e d 11 (j í 1 i v ý c h d r u h ň jsou b u ň k y křídel n é. 

 Tyto scházejí toliko v jediném případu u Dřep. vernicosus 

 úplně, jinak jsou význačným znakem jednak svým množstvím 

 a tvarem, jednak zbarvením a silou stěn a mnohdy znakem 

 rozhodujícím. Žebra listového, jež schází pouze u Dřep. scor- 

 pioides, lze též u některých druhů s dobrým výsledkem po- 

 užiti, hlavně v jeho délce a šířce; celkem však jest znak tento 

 podružným. 



Listy větevné, ježto jsou tvarem převážně úplně podob- 

 ny listům lodyžním, nemají systematické ceny pro Drepano- 

 liady. 



Rozdělení květů na rostlinkách jako u ostatních mechů 

 (Vř:LENovsKÝ, Mcchy čes. p. 14) i ii Spliagen (Kavina, Čes. 

 lašelinníky \). 71) nelze užiti zde jako rozhodujících znaků. 

 l)r('pmw]iladi/ jsou, jak již bylo řečeno, většinou dvoudomé. 

 líozdílii v rozdělení květů na lodyžkách bývá užíváno jednak 

 n l)rťj). fhdtfuis a Dřep. exanulntus, jednak u Dřep. inter- 

 ní edius a Dřep. revolvens. Již však nalezeny byly odporující 

 tomu pří]»ady Santem a Eenauldem, hlavně u prvA^ch dvou 

 druliů, ovšem dosud řídce. Však to postačí zároveň se srovná- 

 iiííM podobných poměrů u jiných mechů k tomu, že nemůžeme 



