české Drepanoklacly. 25 



konce lodyžek a větévek. Žebro slab š í, v polovi- 

 ně listu neb něco výše mizíeí. Čepelné buňky tenko- 

 s t ě n n é, n e t e ě k o \ a n é, j i c li délka z cá v i s í na t v a- 

 ru listu. V listech kopinatých jsou 12 — IGkrát, ve vejči- 

 tých pouze 4- — 6krát delší než širší. K ř í d e 1 n é b u ň k y 

 jsou č e t n é, čiré, někdy ve starších listech žlutavé, slabě 

 tečkované a až k žebru d o s a.h u j í c í. Listy větěvné lodyž- 

 11 ím podolnié, pouze menší. Květy dvoudomé; cf rostlinky 

 jsou více větevnaté, květy na lodyžkách, malé, tlustě vejčité, 

 obalné lístky široce vejčité, náhle dlouze zašpičatěné, bezže- 

 berné, skrývající 10 žlutavých antheridií s četnými, dlou- 

 hými, čirými paraphysami. Perichaetium často kořenující; 

 vnější lístky perichaetiální v hoření části odstávají, vnitřní 

 jsou vzpřímené, hluboce rýhované, se slabým žebrem. Štět 

 až 5 oii dlouhý, slabý, stočen}^. Tobolka na vzpřímeném krčku 

 skoro horizontální, podlouhle válcovitá, až 4 ntin dlouhá, za 

 sucha pod ústím zúžená. Víčko klenuté, ostře zašpičatěné. 

 P)-stenec 2 — ořadý. Vnější zuby obústí téměř úplně rozdělené, 

 tuiavožluté, nahoře široce hyalinně vroubené, v dolení polo- 

 vině příčně rýhované, v hoření v podélných rýhách papilky. 

 A^nitřní zuby zlatožluté, většinou hladké, nanejvýš jemně 

 papillosní, brvk}^ 2 — 3, uzlovité. Spory žlutavé, skoro hladké, 

 16 — 18 f^i v průměru. Zraje v květnu a v červnu. 



Dřep. Kneiffii jest u nás obecným mechem. Vyhledává 

 močály, rašeliny, bažinaté louky, vlhké příkopy, okraje řek 

 a rybníků, kde jDovléká uhnilé rákosí, stébla a smetí, na 

 vlhkých jDolích tvoří daleko plazivé, prořídlé nitovité lodyžky. 

 Ve střední a západní Evropě jest hojně rozšířen v rovinách 

 a pahorkatinách a vystupuje nejvýše do 1000 m. Zřídka ale 

 fruktifikuje. V severní Evropě jest méně rozšířený a jen 

 zřídka sahá až k 70° s. š. Dosti hojn}?^ jest v Alžírsku, Kavka- 

 ze, ve střed, a severní Asii, Sever. Americe a na Novém Zee- 

 laudu. 



Druh tento jest ze všech DrepanoMadů nejvíce va- 

 riabilní; z českých forem jsou nejdůležitější následující: 



