české Drepaiioklarty. 29 



Hypnuni tenue (Schpr.) v. Klinggr, Leber- mul Lanbui. West.- 



u. Ostpi'., p. 272 (1893) ex parte. 

 Hypuum iiiadiiense Wariist. Allgem. Bot. Zeitschr. 1900, p. 19. 

 Urepanocladus polycarpus Warnst. Die europ. Harp-, Beih. 



z. Botan. Zentralbl. B. XIII. Heft 4., p. 399 (1903). 



Rostlinky neobyčejně jemné, štíhlé, tvořící 

 husté t r s y až 10 cm vysoké, zbarvené světlozeleně, žluto- 

 \ zelené neb hnědozeleně, nelesklé. Lodyžky poléhavé, 

 často s rhizoidy, neb v y s t o n p a v é až přímé, s větvic- 

 k a ni i o d d á 1 e n ý m i a jako tyto na konci s 1 a b ě z a- 

 h n n t é. Listy 1 o d y ž n í d i m o r f n í ; spodní vejčitokopi- 

 naté, ponenáhlu zašpičatěné, přímé neb odstávající, až 2 mm 

 dlouhé, hoření kratší, náhle zašpičatěné, srpovitě zahnuté, vy- 

 duté, někdy rýhované. Též obráceně. Žebro nejvýše ve -/o 

 Hstn mizící. K ř í d e 1 n é b u ň k y obyčejně k žebru 

 (] o s a h u j í c í, n ě k d y o d n ě li o o d d á 1 e n é. Spor o- 

 g o n y h o j n é. 



Ka vlhkých rýpá ni nach, v příkopech, bažinách, na baži- 

 natých březích v rovinách roztroušený. Štěpánský přívoz, 

 Borkovice (Vel.), Radostín (Kalenský). 



Warnstorf ve své monografii HarpiMí uváděl formu 

 tuto ještě jako druh, p 3 roky později (K r y p t o g a m e n f 1. 

 (I. AI a 1- k Brandenb.) zařazuje ji správně jako varietu 

 k Dřep. Kitetffii, poněvadž ani ve svých vegetativních ani roz- 

 tnnožovacích orgánech se od něho neliší, Prof. Veleno vský 

 již ve svých »B r y o 1 o g i c k ý c h p ř í s p ě v c í c h« z Čech 

 za rok 1899 — 1900 pokládá ji za varietu. Svými křídelnými 

 buňkami, jež často nedosahují k žebru, blíží se silně k Dřep. 

 snhaďuncus. 



2. s u b s p e c. Drepanocladus subaduncus Warnst. Die 



europ. Harp., ?ieih. zum Bot. ( entrall)l. Bd. XTIT. p. 422 

 (1903). 



Syn.: Fíypímm aduneinn Hedw. R gracileseens Bryol. eur. Vol. VL, 



tah. 605. 

 Hypnum achicum s legitinuim a gracvilescens Sanio Comm., 



P. 14 (1880). 

 Hypraiir teime ^gi-acileseens H. v. Klinggr. Leb. ii. Laubiii. 



West.- u. Ostpr.; p. 272 (1893). 



