42 ^- Josef Ambrož: 



Hypnum intermeclium a verum f. Cossoni Sanio Beschrb., 



p. 17 (1885). 

 Hypnum rigidum Kiiidb. Eur. & N. Amer. Bryin. p. 129 (1897). 



Pouze sterilní. Rostlinky ponořené, ve volných kober- 

 eícli, tmavozelené, hnědéaž černé, po nzevrchol- 

 ky žlutozelené neb spina vě zelené, trochu lesklé. 

 Lodyžky statné, více méně volně spletené, 15 — 30 cm 

 dlouhé, málo větevnaté, neb přerušovaně zpeřeně větevnaté. 

 Listy husté, veliké až 3 mm, silně srpovitě stočené, vejčito- 

 kopinaté, velice dlouze zašpičatěné, žebro až do 

 špice dosahující, červenožluté. Čepelné buňky 

 hnědé, tlustostěnné, tečkované, křídelné buňky někdy scházejí. 



Forma tato roste na podobných stanovištích jako forma 

 typická, však řídce. V Čechách sbírána byla prof. Velenov- 

 SKÝM u Všetat, v okolí Čes. Lípy (Anders), v Rudohoří 

 (ScHFF.), autorem u Třeboně (rašelinky u Štěpánovic) ve 

 společnosti formy typické a Calliergon trifarium. Dříve pova- 

 žována byla za druh (Klinggraeff, Roth, Limpricht a j.). 

 LiMPRicHT popisuje ji ještě jako druh, však silně o ní po- 

 chybuje a pokládá ji za statnější, submersní formu Brep. 

 intermedius. Od typické formy liší se hlavně svou statností, 

 téměř vždy tmavým zbarvením, tuhými, dlouze zašpičatěný- 

 mi listy, delším žebrem, jinak ale úplně se s ní shoduje, takže 

 nemožno je od sebe odděliti. 



Habituelně podobá se Dřep. intermedius velice druhu 

 předešlému. Liší se od něho, mimo znaky anatomické, hně- 

 dým zbarvením, hlavně rýhovanými, hned od base zakřive- 

 nými listy a přítomností křídelných buněk. Dřep. Sendtneri 

 rozeznáme od Dřep. intermedius dle sbíhavých listů, silněj- 

 šího a delšího žebra a dle většího množství žlutých křídelných 

 buněk. 



7. spec. Drepanocladus revolvens (Sw.) Warnst. Die europ. 

 Harp., Beih. zum Bot. Zentralbl. 1903. p. 402. 



Syn.: Hypnum vernicosum Sw. Disp. musc. frond. suec. p. 101, t. 7, 



f. 14 (1799). 

 Hypnum aduncum var. revolvens Web. & Mokr Tasehb. p. 361, 



adn. (1807). 

 Amblystegium revolvens De Not. Epil. p. 140 (1869). 



