46 V. Josef Ambrož: 



LiMPRicHTA do 3260 m (Piz Languard). Nalezneme ho ua snlj- 

 strátu organickém i anorganickém, na dolejšku kmenů list- 

 natých i jehličnatých stromů, na kořenech, na vlhké lesníi, 

 j)ůdě, na vřesovinách, na šindelových a doškových střechách, 

 na plotech, na zdech, na vlhkých skalách a balvanech. Vždy 

 bohatě plodný. V Čechách jest nejobecnější v Krkonoších, 

 v Šumavě, v ostatních krajinách hlavně lesnatých jest hojný, 

 toliko v okolí Prahy jest celkem vzácný (Vel. Mechy čes. 

 p. 339). Vyhýbá se totiž kamení silně vápenatému. 



Jest velice variabilní; vytváří množství forem podobně 

 jako Hypn. čupr essif ořme, s nímž často pohromadě roste. 

 Formy ty, podmíněné substrátem, který zde právě b^-vá nej-r 

 různější, jsou nestálé a přecházejí v typický tvar. Uvedeme 

 nejdůležitější české variace. 



1. var. alpinus (Een.) Warnst. Die europ. Harp., 

 Beih. zum Bot. Zentralbl. XIII. p. 419 (1903). 



Syn.: Hypnum uncinatum var. siibjulaceum forma alpina Een. 

 Husnot Musei galL, p. 379 (1894). 



Lodyžky vzpřímené, až 10 cm vysoké, dosti, 

 pravidelně zpeřené krátkými větévkami, listy] 

 lodyžní až 3 mm dlouhé, silně zahnuté, vyduté, ve velice 

 dlouhou špic vybíhající, silně řáskaté. 



Sbíral prof. Velenovský na lesním úbočí nad Klenci a 

 Postřekovem ve výši 874 m (1897) . 



2. var. gracilescens (Br. eur. 1854) Warnst. Die 

 europ. Harp., Beih. zum Bot. Zentralbl. XIII. p. 420 (1903). 



Syn.! Hypnum uncinatum var. gracilescens Br. eur. (1854). 

 Hypnum aduncum var. gracillimum Berggren (1875). 



Jediná bažinná forma. Lodyžky vzpříme- 

 né, až 10 cm vysoké, skoro pravidelně zpeřeně větevnaté, lo- 

 dyžní lístky více neb méně srpovitě zahnuté, jemně řáska- 

 té neb úplně hladké, cel o krajné neb pouze ve 

 špici nezřetelně zoubkované. 



V Krkonoších u Spindelmiihle (Vel. 1896). 



