české Drepanoklady. q\ 



Jediný v>'zna6iiý znak, který tuto formu od typické od- 

 lišuje, jsou basální buňky v jedné příčné řadě k žebru dosa- 

 hující a téměř shodné s podobnými u Dřep. purpurascens, kte- 

 rý má ale listy nesbíhavé. Ježto nepokládáme jediný tento 

 znak za dostatečný k stanovení druhu, podřaďujeme jako 

 většina autorů formu tuto k Dřep. exanulatus. 



Dřep. exanulatus jest na první pohled nerozeznatelný 

 od Dřep. fluitans, s nímž často pohromadě roste. I v podrob- 

 nějším rozboru musíme býti opatrní. Užívání rozdělení kve- 

 tli na lodyžkách není praktické jednak z toho důvodu, že 

 malé kvítky špatně se hledají, jednak že mnohdy máme po 

 ruce exempláře nekvetoucí. Mimo to znak tento není stálý 

 a již nalezen Dřep. exanulatus několikráte jednodomý. Nej- 

 lepším rozlišovacím znakem jsou zde lístky lodyžní, jako u 

 všech Drepanohladů. Tyto jsou rýhované, na basi zřetelně 

 sbíhavé a při jich inserci nachází se částečná epidermis, Če- 

 pelné buňky jsou kratší a širší než u Dřep. fluitans, v rozích 

 vždy typické buňky křídelné, žebro vždy silnější. 



V. skupina Scorpíoidei. 



Rozbor viz u následujícího jediného druhu. 



]3. spec. Drepanocladus scorpioideus (L.) Warnst. Krypto- 

 gamenfl. d. M. Brandenb. II. 1906. 



Syn.tHypnum scorpioides L. Spec. plant., p. 1127 (1753). 



Stereodon scorpioides Brid. Bryol. univ. II., p. 637 (1827). 

 Amblystegium scorpioides Lindb. Musc. scand., p. 33 (1879). 

 Calliergon scorpioides Kindb. Eur. & N. Amer. Bryin-, p. 82 



(1879). 

 Seorpidium scorpioides Limpr. Krypt, von Deutschl. IV., III., 



p. 571 (1899). 



Ze všech Drepanokladů nejstatnější. Koberce měk- 

 ké, spletité, žlutozelené neb hnědozelené, na 

 starších částech černohnědé, lesklé. Lodyžky 10 — 30 cm 

 dlouhé, obyčejně vzpřímené, řidčeji poléhavé, střechovitě 

 hnstě listnaté, provazovité (4 — 5 mm v průměru) , 

 k ř i v o 1 a k é, někdy jednoduché, většinou oddálené nepravi- 

 delně větevnaté, na konci slabě srpovitě zahnuté. 



