10 VI. Dr. Fr. Velísek: 



Dosadíme-li tyto hodnoty do první rovnice 13), obdržíme 

 jíiko první dva členy s nejvyššími mocninami z 



— (1 + ď) z'' + 2z' {a' — áa' + 4) . 



Nevyhovuje tudíž žádná specielní hodnota pro a, a ne- 

 hledíme-li na konstantní hodnoty z, neobdržíme společného i 

 řešení 13). 



Pro obecný integrál druhé rovnice 13) pokládáme ve 

 výrazu 14) b za funkci a, tedy 



r z]z-2^a' (^ + 2) , _v^/ I XI. 



/ — — r "^ — v2/i [u -\-av)-\-b, 



J (4 — ^■') H — z- 



aí ^"^^ =^2hv-hb\ 



J (2-z)V(4-^^)[2-2 + ďMs + 2)] ^ 



Z rovnice poslední vychází a jako funkce (z, v). Derivací- 

 posledních rovnic a dosazením za r, t, p, q do rovnice první 

 13) dostaneme 



-.u+2)^+(.-2)^=vi -íi+,^!^ +^^^-^^^^: ^ 



^^ ^i- 2V2 0'-V4— s^V2-2+«H^+2) 



— 4z' {z-\-18ď--j-la') + 32 {1—a^) g^ + 160 il+a')^z — 256 {l—a% 



2 V¥ 2;^ V4— 2;^ Vs -2 + aM^ + 2) 



(2-0)^-a(^ + 2)|^=O. 



dCl do, 



Vyjádříme-li z rovnic těchto — > — , obdržíme z pod- 

 ací 3-?; ' 



minky integrability rovnici, jejíž nejvyšší člen v z jest 



— (l + a^)*^", absolutní člen pak 2.256M1 — «')'• Jelikož kon- 

 stantní hodnota Dro a není možnou, vychází a jako funkce z 

 v odporu k supposici. 



Pro různá znamení torsí jest dle rovnice 8) 



COS^ Wi =COS^ W2, t. j. 



d}^dl_ 



dU dv 



