159 



Chr. V. Haven skriver i »Nosografiske Bemærkninger om 

 Grønland» : «Hvor stor Ozonmængden er, ser jeg mig ikke i 

 Stand til at besvare. — Sygeligheden synes at være langt 

 mere afhængig af Misfangst end af Aarstiderne; dog hjemsøger 

 Influenzaen aarlig næsten alle Pladser oftest i Maanederne Juni, 

 Juli og August, men kan dog ogsaa optræde til andre Tider. 

 Den ofte aldeles brat indtrædende Sydøst-Vind virker vel ube- 

 hageligt, navnlig deprimerende paa Sindet, og fremkalder vel 

 ogsaa af og til lettere katarrhalske Tilfælde, men synes dog 

 ikke at medføre nogen større Sygelighed. At Nordlys skulde 

 influere paa Sundheden, har jeg ikke bemærket. Men forøvrigt 

 er der saa godt som ingen Sygelighed i den strængeste Kulde, 

 naar undtag-es Skørbug ...» 



H. Kiær (Meddel, om Sygdomsforh. i Grønland) mindes 

 ikke, at nogen Influenza har taget sin Begyndelse i Aarets 4 

 første Maaneder. Som særlige Epidemimaaneder anser Kiær 

 Juni og Juli for Disko-Bugts Vedkommende og August — Ok- 

 tober for Umanaks og Uperniviks Vedkommende. 



Grønlændernes Uforsigtighed og Ligegyldighed overfor deres 

 Helbred fremhæves som disponerende til Sygdom af Lars 

 Dalager og David Cranz samt F. Block (1839 — 40) og 

 Stender (1864). 



At Sult og Nød svækker Befolkningen og gør den mindre 

 modstandsdygtig, er fremhævet af Fritz Jørgensen (1896) 

 foruden af Pfaff (1876) og Aage Ibsen (1882—1883). 



I Modsætning hertil anfører B. Sørensen (1876), at efter 

 hans Erfaring medfører en rigelig Fangst meget ofte et større 

 Antal Sygdomstilfælde. 



At udflytning i Telte har en heldig Virkning, fremhæves af 

 Rudolph (1846—49), Pfaff (1876) og Jørgensen (1896). 



Da de katarrhalske Affektioner er i høj Grad smitsomme 

 og forplantes fra Individ til Individ og fra Boplads til Boplads, 

 er det vel ogsaa det sandsynligste , at den Boplads, hvor en 



