212 



Exprès fra Holstensborg d. ^"/5. Fra Hunde-Eiland hørtes, at 

 de indfødte derovre næsten alle var syge. En Grønlænder fra 

 Kangaitsiak, som d. ^^/5 var ved Egedesminde og d. ^-^/ô tog til 

 Hunde-Eiland paa Besøg, var derovre bleven syg og døde 2 Dage 

 efter. Det regnede Dag og Nat. — D. ^^/5 rejste en Slup fra 

 Egedesminde til Hunde-Eiland og vendte atter tilbage, begge 

 Assistenter ved Kolonien laa da syge. — -^Vs kom fra Pudlet 

 den syge Assistent Dalager, «som af Hovedsvimmel, Mathed 

 og Ømhed i Benene er saa svag, at han maa ledes allevegne. 

 Her paa Pladsen begyndte nu og en Del at skrante af den 

 sædvanlige Foraarsforkølelse. — Ved Hunde-Eiland vare 3 døde 

 ved Juni Begyndelse, men mange haardt angrebne, for hvem kun 

 lidt Haab findes om Bedring». ^--Ic- bemærker Kragh: «De syge 

 ved Kolonien er nu lidt i Bedring»; en lille Pige døde d. ^^/H. 



^•^/4 1827 skriver Kragh: Underassistent Steenholdt ved 

 Egedesminde (grønlandsk, gift) blev om Natten meget daarlig 

 af Forkølelse, ^^/з var han meget slet, og «Natten imellem ''/б 

 — */5 døde Steenholdt af Lungebyld. » — I Foraaret 1827 her- 

 skede en Epidemi i Upernivik Distrikt, hvilken bortrev en Mængde 

 Mennesker; om Epidemiens Natur oplyses intet nærmere. Et 

 Hvalfangerskib havde overvintret deroppe i Vinteren 1826 — 27. 



J. C. W. Funch («Syv Aar i Nord-Grønland») nævner blandt 

 de almindeligste Sygdomme : Sting og stærk Forkølelse. 



V, Vallø («Grønland») anfører: «De farligste Sygdomme 

 ere Sting og Brystsyge, der dræbe mange, saavel Børn som 

 Voxne, navnlig om Foraaret og Efteraaret, og som de i Almin- 

 deUghed selv paadrage sig ved deres Uforsigtighed, idet de 

 om Vinteren ofte løbe halvnøgne fra den hede Hytte ud i den 

 iskolde Luft.» 



B. Distriktslægernes Beretninger. 

 1839—40. 

 F. Block, Godthaab, anfører: «Den meste Tid af Somme- 

 ren 1839 herskede her meget almindeligt catarrhalske Syg- 



