18 



XII. čeněk :Zaliálka: 



sliny a peckami vápencovými upomínají pořád ještě na tytéž poměry 

 petrografické jako jinde, zejména u Nebužel. Vrstvy 1. až 4., které 

 náleží souvrství a poukazují k tomu, že se valně blížíme k vysočině 

 Řipské, neboť písčité sliny jejich jsou jemnější, tak že již i větší 

 vláhu v sobě udržují, jak to na výchozu vrstvy 2. zvláště je zna- 

 telno, a nedaleko odtud u Chocebuz jest již v této poloze studánka. 

 Zmínku zasluhuje ještě žíla čedičového tufu v jižní straně 

 Brocna při silnici blízko nad Studánkou. Jest 12 m mocná. Její 

 směr a sklon při malé přístupnosti nelze přesně určiti. Zdá se, že 

 je svislá a směru bud! JZ — SV aneb J — S. Při východní straně jest 

 výchoz tufu červený v šířce 1 w, ostatní čedičový tuf je žlutý. Barva 

 červeného tufu je zarudlá se šedými, žlutými a rezavými partiemi. 



sz 



JV 



^amek SOOmn rr.. 



Čedičový iuf. 



KkcM. 



>12m-^ 



Triiř^y. čedičovým tufem vJBrocne 

 Obr. 3. 



Je měkký, dá se nožem krájeti. Lpí na jazyku. Má v sobě také po- 

 někud pevnější kusy tvaru kulovitého. Žlutý tuf má svou barvu od 

 velkého množství úlomků proměněných slínů útvaru křídového, které 

 mají barvu žlutou, rezavou i bělavou a v kyselině více nevřou. 

 Úlomky ty jsou měkké a snadno se v prach na povrchu rozpadnou. 

 Tu a tam jsou též úlomky písčitější týchž vlastností. Žlutý tuf bývá 

 též v kulovitých tvarech. Kolem tufu červeného i žlutého, jakož 

 i v červeném tufu jest šedý, poněkud zažloutlý jíl plastický, který 

 lpí na jazyku a zdá se býti rozmělněným slínem zdejšího útvaru kří- 

 dového. V kyselině nepatrně šumí. 



Mimo čedičový tuf, proráží křídový útvar v okolí Brocna též 

 čedič. Jedna erupce Čedičová nalézá se na kopci půl Izm na jih od 



