2 XVI. J. L. Barvíř: 



jest památka po matečném nerostu, diallagovitém pyroxenu. Takové 

 destičky zhášejí ovšem rovnoběžné, I| c jeví pak barvy zelené, _L c 

 hnědavé barvy. 



Pyroxen dá se štípati dle ortho- i dle klinopinakoidu, často dle 

 obou lépe nežli dle prismatu. Štěpné destičky jsou bledozeleně prů- 

 hledný, nemají pleochroismu, a také rozdíly absorpce jsou sotva patrný. 

 Na destičkách dle hranolu štípaných lze pozorovati úchylku zhášení 

 c : c prům. 32" ; na klinopinakoidu c : c = prům. 43", při čemž v kon- 

 vergentním světle nedává ovšem žádného obrazu osního. 



Pseudomorfosy po živcích jevívají místem i krystalografický 

 tvar živcový a svědčí tudíž, že živce místem byly vyvinuty idio- 

 morfně. Sloh pseudomorfos bývá často drobně šupinkovitý a dají 

 se rýpati nožem. Jindy jsou kompaktnější, ale přece jenom velmi 

 drtivý, a jen některé zrnéčko rýpe zřetelné do skla, třeno-li jest mezi 

 dvěma destičkami skelnými. Drcení zrnéček děje se dle rovných ploch, 

 kteréžto nedají v mikroskopu obrazu osního. Lesk těchto štěpných 

 ploch přibližuje se poněkud lesku perleťovému. Před dmuchavkou 

 hmota jejich taví se velmi obtížně, totiž jen na hranách a barví 

 plamen po kalciu, V baničce nedává vody. Kyselinou solnou za tepla 

 zvolna se rozkládá, při tom vylučuje se rosol kyseliny křemičité a 

 z roztoku sráží kyselina sírová četné jemné jehlice sádrovce. Všecky 

 pseudomorfosy mají značnou hutnosť, přes 3' 115, pokud bylo mi lze 

 zjistiti roztokem Thouletovým. Jest to látka zoisitu podobná, třebaže 

 velmi drtivá. Ostatně lze ve výbrusech také nepochybný zoisit konsta- 

 tovati, a zoisit ten vyvinul se také z basických plagioklasů. 



Máme zde tedy horninu, složenou původně z basických plagio- 

 klasův a z diallagovitého pyroxenu, tudíž gabhro. 



Takovéto části horniny obsahují v sobě místem partie červeno- 

 hnědého vápenatého granátu, menší i rozsáhlejší, často souvislé, někdy 

 větší nežli hlava lidská. Jindy pak objevuje se také granát vyvinutý 

 po krajích puklin horninou zde prostupujících. Granát v hornině 

 uvnitř se vyskytující obsahuje v sobě uzavřené pyroxeny, tu pak látka 

 nepochybně jest proměněnou látkou basických plagioklasů horniny, 

 ze kterých v něm tu a tam také ještě něco dosud neúplně promě- 

 něných zbytků lze nalézti. 



Mnohé partie granátové jeví se býti slohu zrnitého, že v kuse 

 příručném upomínají na granátovec . Jiné menší kusy až do poloviční 

 velikosti pěsti bývají jedním krystalovým individuem, kteréžto jevívá 

 dle ploch granátotvaru ooO jemné proužkování ze bledších a Červe- 

 nějších vrstviček. Ne právě často, ale přece tu a tam hmota graná- 



