XX. 



Roční postup hojnosti největších i nejmenších ročních 

 maxim srážkových v českolabskó pánvi vodopisné. 



Podává Dr. Jos. Frejlach v Praze. 



(Předloženo dne 29. května 1896.) 



{S 1 tabulkou.) 



Studium srážkových maxim netěší se dosud té pozornosti se 

 strany odbornílíů, jaké by zasluhovalo. Myslím, že děje se tak ne 

 proto, že by důležitost jeho i pro vědu, jmenovitě pro fysikálnou 

 geografii, i pro praxi, zejména pro hydrotechniku, nebyla uznávána, 

 nýbrž že studium to po stránce geografické vyžaduje příliš četných 

 a dobře rozdělených pozorovatelen, po stránce časové pak příliš 

 dlouhých řad pozorovacích. Zemí, v nichž by oběma těmto momentům 

 bylo učiněno zadost, dosud není. A i kdyby jich bylo, přece by se 

 studium srážkových maxim nemohlo díti s žádoucí důsažností, protože 

 dosavadní spůsob pozorování, dle něhož časovou jednotkou měrnou 

 jest perioda 24 hodin, jest málo důsažný. Pro hydrotekta, ku př. 

 chtějícího odvodňovati jisté území pomocí kanálů, jest méně důležito 

 znáti maximum srážek za 24 hodiny, jako spíše věděti, jaké největší 

 množství srážek spadne za hodinu, neb docela za půl, za čtvrt hodiny. 

 Dle toho může teprve zaříditi své stavby. Ačkoli v posledních letech 

 konají se pokusy, zaznamenávati při velikých srážkách i jich trvání, 

 přece pokusy ty po mém mínění zůstanou tak dlouho pouhými po- 

 kusy, to jest budou tak dlouho postrádati přesnosti a vědecké upo- 

 třebitelnosti, dokud nebudou všem pozorovatelům určeny hranice, 

 v nichž by bylo srážky (vznikající i zanikající převalnou většinou 

 menáhlá) počítati k maximu a pokud nic. Určiti a postřehnouti tuto 

 hranici spůsobem přesným, na pozorovateli nezávislým, jest při ny- 

 nějších ombrometrech nemožno. Tu může pomoci jediné ombrograf, 

 registrující množství a trvání srážek zároveň. Škoda jen, že důležitý 



Tř. matheraaticko-přírodovědecká. 1896. 1 



