2 XXIV. Čeněk Zahálka: 



Vyskytování se cicvárů v diluvialní žlutnici jest sice obecné, 

 uvádím však zejména hlíny v okolí Kralup n. V., v Ústí n. L. pod 

 Skálou, v Dřemčicích u Třiblic (nad diluvialním pyropovým štěrkem), 

 v Brozanech u Lovosic. Veliké množství cicvárů nalézá se však ve 

 žlutnici, která pokrývá planiny a vrchy Polomených Hor, zvláště 

 v okolí Živonína,'^) Nebužel,^) Kokořína,^) Zavadilky, Bosyně, Vysoké,'') 

 Hoštky (v Ráji), u Vidími^°) a j. 



Veškerá tato naleziště severočeská jsou v kraji, kde jsou slinité 

 vrstvy útvaru křídového a z těch dostalo se do vrstev, které cicváry 

 hostí, hojně uhličitanu vápenatého. 



II. Popis cicvárů severočeských. 



Cicváry mají tvar ponejvíce kulovitý od velikosti hrášku až do 

 dětské hlavy, neb mají tvar hlízovitý, hruškovitý, válcovitý s okula- 

 cenými konci, zřídka podoby placek. Někdy dva i více kulovitých 

 cicvárů srostlých bývá. Často jsou cicváry velmi nepravidelné. Povrch 

 jejich jest bud hladký aneb drsný, pokrytý bradavičnatými neb hrot- 

 natými výběžky, jimiž se oblý povrch často velmi nepravidelným stává. 

 Již na malých cicvárech, velikosti hrášku až lískového oříšku, bývá 

 někdy viděti uvnitř prasklinu, která mívá 1 i více mm šířky a k po- 

 vrchu se zužuje. Čím větší a starší cicvár, tím více chová ve svém 

 nitru trhlin. Trhliny ty jsou uspořádány radiálně. Blíže ku povrchu 

 se vytrácí, do vnitř se rozšiřují a způsobují tam dutinu dosti značnou. 

 U starých kulatých cicvárů mají praskliny hvězdovitý tvar a stěna 

 cicvárů rozpraskána je ve hroty jehlancovité, jichž vrcholy ku středu 

 dutiny směřují. Zřídka objevuje se trhlina v cicvárů jdoucí jiným 

 směrem nežli dostředivým. Otřeme-li povrch cicvárů, aby žádná žlut- 

 nice na něm nezůstala, shledáme na povrchu často praskliny, které 

 s vnitřními souvisí, někdy též jemné otvory kruhovité, zřídka větší 

 nežli o průměru 1 mm. Otvor ten náleží trubičce válcovité, která 

 i několik mm hloubš do cicvárů sahá. Zřídka bývá viděti zřetelně, že 

 trubička ta jest vlastně vápencová inkrustace kořínku rostlinného. Má-li 

 cicvár na povrchu hrotnaté výběžky, pak na jejich koncích obyčejně ony 



') Pásmo IX. útv. kříd. v ok. Řípu. Jeníchovské podolí, str. 2. Vést. Král. 

 Čes. Spol. Náiik. 1895. 



^j Tamtéž. Nebuželské podolí, str. 2. 



°) Tamtéž. Kokořínské podolí, str. 5, 11. 



'°) Pásmo IX. útv. kř. mezi Chocebuzy a Vidímí. Věstník Král. Čes. Spol. 

 Nauk, 1896. 



