o vzniku cicvárů v Severních Čechách. 5 



často se opakujícím roztrhání úlomku následkem koháse jeho zároveň 

 s obkličujícím jej jílem, při déle trvajícím suchu a chemickým půso- 

 bením vody, která ve vrstvě cirkuluje. Metamorphosa počíná tvořením 

 se trhlin (prasklin), které více méně hluboko do vnitra jeho zasahují. 

 Vápencové kusy stávají se při tom měkkými, křídě podobnými. Velkým 

 horkem v letě stahuje se jíl velice a tím i vápencové kousky. Po- 

 dobné účinky způsobuje mráz. 



Častým opakujícím vysoušením jílu roztrhá se kamének až do 

 středu. Po dešti se jíl opět nabobtná, trhliny v něm se uzavřou a ná- 

 sledkem toho musí oddělené části cicváru opět se sevříti. Nedopadnou 

 však úplně plošky původní na sebe a proto se utvoří uvnitř prázdný 

 prostor kousky cicváru obklíčený. Voda dešťová probíhající jílem usa- 

 zuje pak na cicváru vápenec a tím se cicvár na povrchu uzavře a 

 stává se pevným. Povrch se při tom může utvořiti drsný a mohou se 

 na něm utvořiti výrůstky. 



IV. Jak vznikají cicváry v Polomenýcli Horách. 



Mocné žlutnice diluvialní, červenky zvané, obsahují hojnost cic- 

 várů v nejvyšších polohách vrchů jako je ku př. Vidím, Nebužel, 

 Strážnice v Polomených Horách. Přítomnost cicvárů v těchto vysoko 

 položených nevrstevnatých hlínách navátých^-) vybízí k úvaze, jak se 

 mohly cicváry v nich utvořiti. Že příčinu ku jejich tvorbě nemohly 

 zavdati kousky vápenců aneb slínů, které by naplaveny byly ze zdej- 

 šího křídového útvaru do žlutnice, jak to podobně Frantzejst o cicvá- 

 rech u Meiningen vykládá, to již z toho následuje, že hlíny na te- 

 menech jmenovaných vrchů zaujímají od svého vzniku až po dnes 

 mnohem vyšší polohu než-li nejvyšší pásma okolního útvaru kří- 

 dového. 



Odkrejeme-li si někde v břehu cesty neb silnice, která žlutnicí 

 probíhá, svislý průřez hlíny, shledáme v něm blízko pod povrchem 

 (pod ornicí) hojné zvápnitělých větviček kořenů rostlin, povstalých 

 infiltrací. Vápenec ten je obyčejně bílý, v prášek jako mouka se roz- 

 padávající, tak že se nám zřídka podaří malé kousky zvápnitělých ko- 

 řínků z hlíny vyjmouti. (Týž vápenec v podobě bílé moučky pokrývá 

 plochy trhlin ve hlíně.) Tento úkaz lze pozorovati nejen na žlutnici 

 Polomených Hor, nýbrž všude ve hlínách, které vznikly v oboru sli- 



^-) že se ještě za dnešní doby tvoří půdy naváté v krajině zdejší, na to 

 poukázal jsem v pojednání svém: Pásmo IX. Kokořínské podolí. Str b, 6. 



