Studie o Isopodech. 9 



thehi 11.1 místech x^ a x^. Pod tímto leží velká jádra vajíček ještě 

 mladších (1) a konečně plasma s jádry zárodečného ložiska. Epithel 

 vaječníku (ep) je vůči vajíčku docela samostatný. Ještě lépe znázor- 

 ňuje věc obraz 21., kreslený při větším zvětšení. Tu nelze při pohledu 

 na místa x^ a Xg upříti, že z vaječníkového epithelu skutečně vybíhají 

 epitheloidní výběžky a obdávají vajíčko (3). Některá jádra opustila 

 již své původní místo v epithelu a posunula se daleko do středu řezu, 

 Epithel ovaria existuje mimo follikuly vajíček. Přiložený dřevoryt 1. 

 ukazuje řez (příčný) ovariem individua, jež nedávno bylo položilo 

 vajíčka. Vyvinující se právě generace vajíček není dosud tak velká, 

 aby plnila celé ovarium. Dutina tohoto (D) je vyložena epithelem, 

 jenž s follikulem vaječným nemá co činit. 



Obr. 1. Příčný řez vaječníkem individua právě vajíčka položivšího. 



Dutina vaječníku (D) je vyložena vlastním epithelem, vajíčka (2, 3) 

 obdána jsou epitlieloidním pojivem od epithelu vaječníkového. Obr. 

 ■2, 3. Rozliraní dvou dospělých vajíček v ovaria Asella. Epithel va- 

 ječníku (Ep) vchlipuje se mezi vajíčko k vytvoření follikulu. Po epi- 

 theloidním obalu vajíček je v obr. 2. nepatrnj' zbytek (x). 



Naproti tomu La Valette a Leichmank líčí, že vaječník epithelu 

 vlastně nemá, nýbrž celý vak že tvořen je membránou a pojivovým 

 obalem vnějším. Není mi dost jasno, odkud si představují, že mem- 

 brána (tunica propria) pochází. Od pojivového (pseudoperitonealního) 

 povlaku jistě ne. Lbichmaiín v ní nekreslí ani jader (což je správno) 

 a podle toho byla by to blána existující bez živých buněk k ní pa- 

 třících. To zdá se mi pravdě nepodobným. Na řezech ovariem Asella 

 nalézám jako Van Beneden epithel ovarialní (obr, 22.) a vedle toho 

 follikul if) ve způsobu tenké blány pojivové s jádry dosud zachova- 

 nými, tedy poměry identické s vylíčenými už pro Oniscodey. 



