12 XXV. Bohumil Němec: 



které konečně rozpadne se v neurčitý počet samostatných jader 

 prostým zaškrceuím, jež v některých případech upnmíná na frag- 

 mentaci jader odjinud známou. Ale také nepravidelně jahodovitě se 

 jádra zaškrcují a rozpadají (obr. 15.). Vůbec je rozdělení se velikých 

 původních jader naprosto nepravidelné a nestejnoměrné, jak z obrazů 

 15. a 17. s důstatek vyniká. Konečný výsledek je rozpadnutí se pseu- 

 dovaria v množství malých buněk, jak na obrazu 13. vidíme. O vý- 

 znamu celého pochodu, jejž pouze registruji, ani domněnku nedovedu 

 vysloviti. 



Vesicula seminalis vyložena je velikými buňkami žlaznatými. 

 Funkci jejich domysliti si můžeme z nedostatku přídatných žláz. 

 Jádra buněk těch leží pravidelně uprostřed těla buněčného a úplně 

 jsou vyplněna stejnoměrnými, v dosti pravidelných řadách uloženými 

 chromatinovými tělísky (obr. 18). Plasma je hustě zrnitá a jeví pře- 

 krásnou strukturu makroalveolarní. Oproti luminu ohraničena je slabou 

 vrstvou přejemně proužkované plasmy. 



V některých buňkách pozorujeme kruhovité (na průřezu čočko- 

 vité, na periferii jádra uložené) vakuoly vyplněné nebarvící se homo- 

 genní hmotou (obr. 15). Máme tu co činiti s jakousi vnitř oj adernou 

 sekrecí, jak ji také nedávno v. Rath^^) popsal ve žlázách Anilocry. 

 Považuji tento zjev za předzvěst degenerace jader. Některá nabývají 

 totiž následkem vacuol nepravidelně laločnatého tvaru (obr. 16.) 

 a hynou, vyplnivše bezpochyby již sekreční úkol svůj. Je to ne vzác- 

 ným případem, že secreční buňky po určité době fungování hynou. 

 La Valette poukázal na to, že se jádra velikých těchto buněk žlaz- 

 natých často dělí amitoticky a sám jsem podobné případy pozoroval. 

 Také ta okolnost svědči tomu, že buňky jdou vstříc degeneraci, 

 vzavše na se příliš specifickou funkci. 



Weber (I, 47) popisuje u Trichoniscidů, že žlaznaté buňky ve- 

 siculy vznikají z obyčejných epithelialních, původně malých buněk 

 vesiculu vykládajících. On však považuje buňky ty za abortivní vajíčka, 

 poněvadž jsou tu přítomny v jednom pravidelném pruhu. Ale také 

 u Trichoniscidů je žlaznatá jich povaha tak pregnantní, že na abor- 

 tivní vajíčka nelze pomýšleti. Neboť, že by vajíčka druhotně mohla 

 převzíti funkci buněk žlaznatých, zdá se mi býti nápadem příliš od- 

 vážným. 



BuLLAR a Mayer ve známých svých pojednáních konstatovali 

 u Cymothoí typický hermafroditismus. U Cirolany a Conilery nalezl 



^') O. v. Ratii: Uber den Bau der Druseuzellen des Kopfes von Anilocra 

 mediterranea Leach etc. Zeit. £ wiss. Zoologie Bd. GO. 1895. 



