24 XXV. Bohumil Němec: 



Ústí právě na rozhraní obou článků, prostíraje se svou přední dolů 

 zahnutou částí ve článku čtvrtém. Na řezech příčných (Porcellio 

 laevis, dřevoryt č. 5) možno konstatovati, že nalézá se v místech po- 

 stranních lakun krevních (břišních). Tvar jeho je tu obyčejně hruško- 

 vitý. Vývod ne vždy dobře se dá sledovati, poněvadž intersegmen- 

 talní zářez hluboko do těla zasáhá a všelijaká pojivová vlákna se tu 

 nalézají. Nejsnadněji nálezném vývod na šikmých poněkud řezech sa- 

 gittalních z postembryonů právě před opuštěním zárodečné dutiny se 

 nalézajících. 



Svým tvarem i histologickou structurou liší se žláza čtvrtého 

 segmentu (ústí však patří již segmentu pátému !) nápadně od násle- 

 dujících dvou párů. Přes to, že má dobře vyvinutý vývod, je lumen 

 její poměrně veliké (obr, 43, 44), vyplněné jasnou homogenní hmotou. 

 U forem hojně pigmentovaných je celý orgán pokryt pigmentovými 

 černými buňkami (obr. 43, pí), takže pro tuto čerň není možno ho 

 přehlédnouti. Pigment žlázy ovšem u forem bledších (Porc, laevis, 

 obr. 44) méně je vyvinut, nebo úplně schází, jak tomu je na příklad 

 u Platyarthra. Vnitřek vyložen je nestejně vysokým epithelem (43) 

 s dobře oddělenými buňkami. Z těch většina vyniká nápadnou veli- 

 kostí (obr. 43, B) a obrovskými kulatými jádry. Velké buňky obklo- 

 peny jsou obyčejně menšími, nebo jsou tyto v některých partiích vý- 

 hradně vyvinuty (obr. 44, b). Nikdy však nescházejí ony ohromné 

 buňky, které celému orgánu dodávají typického rázu. Podařilo se mi 

 nalézti také nerv, který orgán innervuje (obr. 43, n). 



V následujících dvou segmentech Oniscodeů nalézají se na ob- 

 dobných místech orgány, které však histologicky a tvarem od pře- 

 dešlých značně se liší (dřev. č. 4, Gl G, Gl 7). Na příčném řezu 

 intersegmentalní částí mezi článkem pátým a šestým k. př. u druhu 

 Porcellio scaber tvoří pod epimeritem hypodermis mělkou jamku, do 

 níž nepatrným otvorem ústí orgán, skládající se z konečného váčku, 

 který může býti také laločnatě (obr. 45) rozdělen; z toho vychází 

 jemný vývod ústící právě v oné jamce pod začátkem epimeritu článku 

 šestého. Konečný váček laloky svými prostírá se však až do segmentu 

 pátého (obr. 46). Histologická skladba celého orgánu je nesmírné 

 jednoduchá. Nepříliš obsáhlé lumen vyloženo je nízkým epithelem 

 (obr. 4,5, 47 ep) s hojnými jádry oválního tvaru. Plasma nejeví žádné 

 zvláštní struktury. Celkem jsou buňky dobře od sebe odděleny, zvláště 

 to možno konstatovati na celkových praeparatech vypreparovaných 

 těchto orgánů ; velké buňky, jaké jsem popsal v orgánech žlázy seg- 

 mentu předešlého, málo kdy zde vidíme, nejspíše ještě v laloku, který 



