28 XXV. Bohumil Němec: 



cytů (obr. 50 1). Jsou to orgány velice jemné a pravá jich podstata 

 jenom na dostatečně tenkých řezech dá se vystihnouti. Jsou vytvo- 

 řovány epithelem nestejné výšky, zdá se, že plasma leckde vysýlá do 

 vnitř výběžky a tvoří i můstky s plasmou strany protější (obr. 48). 

 Je jemně zrnitá, není ohraničena žádnou cutieulou ani difřerencova- 

 nou ectoplasmou. Jádra jsou kulatá, s hojnými zrníčky chromatickými. 

 Lumen kanálků a laloků je vždy zřejmé. Žádná část orgánů není po- 

 vlečena zvláštním pojivem. 



Nemohu určitě říci, že popisované kanály ústí na venek. Ale 

 u base první, druhé i třetí lamelly krycí přistupuje jednoduchý ka- 

 nálek z rozvětveného komplexu vedoucí k hypodermis a zdá se, že 

 tu, někdy na nízkém komol ci, ústí ven (obr. 50, V). Ústí však mu- 

 selo by býti velice nepatrné. Okolnost, že stejným způsobem dotýkají 

 se určité výběžky orgánu ve všech třech za sebou následujících seg- 

 mentech na témže místě (na vnitřní straně inserce lamell) integu- 

 mentu, svědčí pro domněnku, že tu máme skutečně co činiti s vývody. 

 K názoru, že jsou to orgány excreční, vedla mne okolnost, že kolem 

 nich proudí silně krev. Secretu jsem v nich nenalezl. Námitka, že 

 nejsou pranic podobny excrečním orgánům segmentů pátého až sed- 

 mého, pozbývá své váhy úvahou, že kol těchto abdominalních žláz 

 proudí krev již okysličená, tedy chemicky dosti podstatně se různící 

 od odkysličené, vracející se do zaber kol orgánů posledních článkův 

 thoracalních. 



U Asella nenalezl jsem podobných orgánů. Ostatně jsou tu jak 

 poměry oběhu krevního tak excrece rozdílné od Oniscodeů.^^) 



Na dřevorytu čís. 7 nakreslil jsem do obrysů sagittalního řezu 

 Porcelliona všecky excreční orgány, nebo jich rudimenty. Všecky ústí 

 na břišní straně a nalézají se po stranách těla v pseudocoelu a sice 

 všeobecně v krajině systému postranních lakun krevních. S vlastní, 

 cévní soustavou nejsou v žádném styku, 



Amitotické dělení se jader u Isopodův. 



Není tomu dávno, co obrácena byla pozornost k amitotickému 

 dělení se jader. Ku popisným částem přirozené přidány byly úvahy 

 theoretické, zvláště když uvažováno jest o tom, co amitotické dělení 



2') Mezi tiskem této jji-áce došlo mne laskavostí autorovou pojednání „V. 

 Martynov ; Biologické studie o Isopodech (rusky). Rozpravy cis. akad. věd v Petro- 

 hradě, 1896." Autor nalezl tytéž orgány v postabdominu Onisca a injekcí karmínu 

 přesvědčil se, že fungují skutečně jako orgány excreční. Vývodů nenalezl. Připo- 

 míná, že o těchto žlázách mimochodem zmínku činí již N. Wagnkr v práci Re- 



