Studie o Isopodech. 29 



značí vůči karyokinetickému. Discusse účastnilo se množství biologů, 

 mezi nimi zvláště Góppert, Reinkb, Barfurth, Ziegler, Frenzel, Flem- 

 MiNG, ScHBWiAKOFF, Arnold, Prbusse, Korschelt, O, V. Rath. Bylo by 

 zbytečno rozšiřovati se zde o faktech a pracích sem spadajících. 

 Flemming podává o předmětu tomto v Merceel-Bonnetově sborníku 

 důkladné referáty, v poslední době pak v. Rath ve své práci o žlá- 

 zách Anilocry sestavil výsledky celé dosavadní discusse. Mohu tedy 

 prostě na jeho úvahy navázati výčet několika případů v amitotického 

 dělení, jež jsem pozoroval u Isopodů. 



Již v první části těchto studií poukázal jsem na amitotické dě- 

 lení v žaberních plátcích Porcelliona. Hojněji setkáváme se s ním 

 v žabrech Asella. Další případy týkají se zažívací roury, varlat, vas 

 deferens a vaječníku. Moje pozorování nebyla v tomto směru ve- 

 dena účelně, proto také následující poznámky mají ráz více aphori- 

 stický. 



Žaberní lamelly Asella vyznačují se některými histologickými 

 zajímavostmi. Mezi ně patří především hypodermis skládající se 

 z obrovských buněk s poměrně velikými také jádry. Pátral jsem 

 dlouho po způsobu dělení se těchto jader. Ale toto jest zde velmi 

 vzácné. Již při embryonálním vývoji vyvinou se plátky žaberní lamel- 

 lovitě a jich hypodermis čítá již tehdy ne mnohem méně buněk, než 

 u zvířete dospělého. Plocha žaberního plátku zvětšuje se jen vzrůstem 

 jednotlivých buněk, ve velmi vzácných případech dělením se buněk. 

 Dělení jest amitotické. V jádru nedělícím se nalézá se chromatinová 

 substance v neurčitém počtu tyčinek rozdělená. Jádro bývá kulaté, 

 kolem něho tvoří plasma jemnou radiaci. Při dělení jádro se prostě 

 zaškrcuje, chromatinové tyčinky netvoří žádných pravidelných skupin 

 (obr. 36). Ještě při zaškrcování nalezneme někdy chromatinovou ty- 

 činku na rozhraní obou polovin (obr. 37). Bud! tyčinka ta přechází 

 z jedné polovice do druhé, neb se na rozhraní rozděluje. 



Tři zobrazené případy (obr. 36, 37, 38) ukazují, že dělením 

 takovým nevznikají jádra stejné velikosti. Nemohl jsem konstatovati 

 nikdy ani přibližné stejné velikosti productů dělení. Jest to charak- 

 teristickým znakem přímého dělení specialisovaných buněk, že pro- 

 ducty dělení nejsou stejnocenné ! — Dělení má tedy ráz nepravidel- 

 nosti. 



Obraz 38. ukazuje buňku, jejíž jádro rozdělilo se již ve dvě 

 části. Ve větší části nalézáme 4 chromatinové tyčinky, v menší 1. 



cherches sur le systéme circ. etc. chez le Porcellio elargi (P. dilatatus Brandt.) 

 Ann. d, se. nat. 5. Sér. T. IV. Zool. 1865, 



