6 IV. J. N. Woldřich 



díl; flec uhelná tu však dostižena nebyla. Podobné vrstvy neogenové 

 vyskytují se též dále na západ od líbničské pánve perniské. 



Skoro veškeří dosavadní badatelové předpokládají, že pánev lib- 

 ničská jest úplná. Kdyby tomu tak bylo, musely by zapadati permské 

 vrstvy na jižním okraji jejim k severovýchodu, což ale dosud nikdo 

 nedokázal, jelikož zde k tomu dosud příležitosti nebylo. Rozumí se, 

 že nemohlo ani vrtáním býti zjištěno zapadání vrstev. Vrstvy v novém 

 dolu pod Hůrou zapadají, jak jsem uvedl, na západ, ano spíše trochu 

 na jihozápad, tudíž kolmo proti směru třetihorní pánve budějovické, 

 rozprostírající se od jihovýchodu k severozápadu. Zdá se tudíž, že 

 jest permská pánev libničská jen postranním chobotem velké pánve 

 budějovické, s níž souvisí na jihozápadě. Jest tudíž pravděpodobná 

 domněnka Straského^ že permské vrstvy pokračují na jižním okraji 

 pánve libničské pod třetihorními vrstvami pánve budějovické, čemuž 

 alespoň profil u Vrat nasvědčuje. 



Uvážíme-li poměry spodního útvaru permského na úpatí krko- 

 nošském u Českého Brodu, u Černého Kostelce a zbytky téhož oddě- 

 lení roztroušené u Seče, u Divišova, u Vlašimi,^) u Tábora (Chejnova) 

 a u Budějovic, uložené i chráněné v prohlubinách rulových, dospí- 

 váme k úsudku, že nejspíše permským útvarem pokryta byla nejen 

 velká část prahor jihočeských až do dolních Rakous, ale i hluboká 

 prohlubina ruly budějovické, a že útvar permský u Libniče jest nej- 

 spíše pouhým postranním výběžkem velké pánve budějovické, že tudíž 

 permský útvar v kraji tom táhne asi patrně směrem přes Vrata 

 i dále na západ pod třetihorní vrstvy budějovické. 



V ohledu tom zajímavým jest vrtání, podniknuté již v r, 1834 

 na západním okraji pánve budějovické, totiž u Břehová (jihovýchodně 

 od Netolic), ležícího asi 413 m n. hl. moř. 



V profilu tom objevují se následující vrstvy: pod ornicí (1 m) 

 ve vrstvách slabounkých střídavě bílý, šedý a žlutý jíl ; železná ruda 

 (0'6 m); bílý, šedý a žlutý jíl; lignit s hnědožlutým jílem (0*6 m), 

 černohnědý jíl s pískem, lignit s hnědožlutým jílem (2-2 m), šedý jíl; 

 hnědočervený jíl s huědým uhlím (1 m); světlý jíl, hnědé uhlí s tmavo- 

 hnědým jílem (3 m) ; světlý jíl, zelenavý slídnatý jíl a písek až do 

 hloubky 47*4 m; šedý lupek, bílý lupek, modravý slin, šedý lupek, 

 hnědý jíl s modravým pískem, šedý lupek až do hloubky 68 m ; tvrdý 



^) Mezi tiskem došlo mne pojednání dr. A. Slavíkovo „Die Ablagerungen 

 der permischen Formation bei Vlašim" Kongl. bohm. Ges. d. Wiss, Prag 1892, 

 v němž autor soudí, že v jižních Čechách umístněné pánve formace permské jsou 

 samostatné. 



