Příspěvek k seznání budějovické pánve permské a třetihorní. 7 



pískovec křemenitý, modrý jíl slínovitý, velmi pevný pískovec kře- 

 menitý, hnědý a šedý jíl drobivý, žulo vitý pískovec (arkosa), hnědý 

 lupek jílovitý, zelenavý a hnědý lupek, šedý lupek jílovitý až do 

 hloubky 81 '8 m. K opisu profilu jest přidána poznámka, že tu nej- 

 spíše počínají vrstvy útvaru s kamenným uhlím. 



Schematický přehled profilu toho podávám na obr. 3. str. 17. 



Není pochybnosti, že hořejší vrstvy profilu tohoto až do hloubky 

 asi 47'4 m, složené hlavně z jílu bílého, žlutého (červenavého ?) a še- 

 dého, náležejí neogénu budějovickému, a sice dle všeho oddělení do- 

 lejšímu; flec lignitu čili hnědého uhlí nenalézala se zde, nýbrž po- 

 dobně jako u Vrat, jen části lignitu sem připlaveného. Tyto slabé stopy 

 lignitu a hnědého uhlí, vložené mezi jíl, poukazují k tomu, že se vy- 

 skytuje v neogénu budějovickém lignit nejenom v hořejším oddělení, jak 

 se za to dosavád má, ale že alespoň stopy jeho se nalézají i v dolejším 

 oddělení neogénu. Náležejí-li další vrstvy, sestávající z šedé a bílé lup- 

 kovité horniny a z modravého a hnědého jílu až do hloubky 68 m 

 taktéž k neogénu, nelze tvrditi, ač nejspíše tomu tak jest; nelze však 

 pochybovati, že dále sledující vrstvy profilu, sahající až do hloubky 

 818 m a skládající se z tvrdých pískovců křemenitých, z arkosi/, 

 hnědých a šedých lupků a modravého slínovitého jílu, náležejí k útvaru 

 permskému; vrstvy jílu tu nevadí, nejsou nikterak na závadu; ná- 

 ležejíť i na jiných místech hořejší části permu budějovického, jak 

 Cžjzek uvádí. Střední části permských vrstev se zde nedovrtali. Spo- 

 čívají zde tudíž vrstvy neogénové nad vrstvami hořejší části permské 

 a pravdě podobno, že permský útvar sahá od Vrat na západ pod 

 třetihorní vrstvy, jsa uložen na dně pánve budějovické. Ovšem nesáhá 

 veskrz až k okrajům třetihorní pánve, neboť mladší oddělení neogénu 

 spočívá na jižním okraji, na příklad u Kamenného Oujezda, přímo 

 na rule. 



Třetihorní pánev budějovická jest velmi hluboká, jak doka- 

 zuje vrtání v pivovaru budějovickém z r. 1891, kde ani v hloubce 

 114-5 m provrtána nebyla. Profil tu docílený vykazuje následující 

 postup: pod štěrkem (4 m) leží ponejvíce v slabých vrstvách pevný, 

 červený jíl; modravý, bahnitý jíl; pevný, červený jíl; šedý jíl; modravý 

 jíl; červený, kostkovaný jíl; šedý jíl, pevný kámen s hnědým uhlím 

 (0'6 m); šedý jíl, modravý jíl; modravý, bahnitý písek křemenitý; 

 hrubý písek vodonosný; pevný, červený jíl; modrošedý jíl, červeno- 

 hnědý jíl, modravý jíl s hrubým pískem ; hnědý, modravě pruhovaný 

 jíl, červený jíl, červenohnědý jíl (2*7 m); pevný, modravý jíl písko- 

 vitý, hrubý štěrk bez vody, modravý jíl s hnědým uhlím a pískem 



