12 VII. František Bayer 



Také kůstky sluchové (úhrnem cohtmella auris\ viz výkres 

 u Parkera: PÍ. 45. VI.) má j. ž. podobné, jako j. ob., a ani kostra 

 visce ralní (apparat hyobranchialní) není u j. ž. v podstatě jiná, 

 než u j. ob., ač se jí podobá spíše útrobní kostra vyvinutějších zá- 

 rodků j. ž. (v 6. stadii Par ke rove; viz u něho PÍ. 40. XI.), než 

 exemplárů dospělých. 



II. 



Páter (obr. 4. — 7.) složena bývá u j. ž. z 8 obratlů šíjových 

 (3 cervicales -|- 5 dorsocervicales ; viz o nich cit. práci B 1 e s s i g o v u), 

 ze 5 obratlů hradních s pravými žebry, ^) ze 7 obratlů hrudních 

 se žebry nepravými, 4 obratlů bederních s nepatrnými žebry na ni- 

 zounkých násadcích příčných, ze 2 obratlů křížových s mocnými 

 násadci příčnými („Sacralrippen" u Leydiga, Hoffmanna) na 

 koncích chrupavčitými, a průměrem ze 36 obratlů ocasních. Všecky 

 obratle kromě L, II. a nejposlednějších ocasních jsou, jak známo, 

 procoelní, t. j. mají na přední části těla obratlového (obr. 5. ť) 

 jamku kloubní pro kloub obratle předchozího (obr, 4., 5. c). V tělech 

 obratlův u zvířat dospělých není po embryonální chordě ani stopy; 

 viděti v nich jen četné a veliké dutiny dřeňové (obr. 5. d) v kom- 

 paktním jinak pletivu kostním. 



Že v úpravě páteře u našich tří druhů ještěrek podstatných 

 rozdílů neshledáme, nepromluvíme leč o posledním loddílu páteře a 

 několik slov o žebrech. 



K nejzajímavějším totiž obratlům u ještěrek vůbec náležejí 

 obratle ocasní (v. caudales^ obr. 4. — 7.), čím dále ku konci, 

 tím štíhlejší. O příčných a kloubních jich násadcích a hořejších 

 trnech (j?í, 'pa , pa' , ps) netřeba zvláštní zmínky činiti ; dodáme 

 jen tolik, že jsou trny hořejší čím dále, tím nižší zvláště na zadním 

 konci svém. Na rozdíl ode všech obratlů jsou však obratle ocasní 

 opatřeny dolejšími oblouky (haema'pophysae^ obr. 4., 5. od)^ jež 

 Gegenbaur a Huxley neprávem za homologa žeber měli; toliko 

 1. a 2. obratel, zřídka jen 1. sám u j. ž. (u jiných druhů ještěrek 

 též někdy i 3.) dolejších oblouků nemají. Každý oblouk, z teninkých, 

 až průsvitných dvou proužků kostěných splynulý (obr. 4. B) a dole 

 v trn prodloužený, připojen jest ktělu svého obratle přímo před con- 

 dylem (obr. 4., 5. c), není však k němu pevně přirostlý, nýbrž jen 



*) U jednolio exempláru nalezl jsem jich 7, 



