14 VII. František Bayer 



Žebra (obr. 8., 9.) také u j. ž. pozorujeme na všech obratlích 

 od 4. šíjového až ku křížovým, jichž násadce příčné někteří také za 

 žebra pokládají. Méně oprávněno jest míti žebra sama za diskrétní 

 násadce příčné (Leydig). Všecka vesměs jsou upevněna proximalním, 

 rozšířeným koncem (h) na přední části obratle, vězíce tu na nízkém 

 a zakulaceném násadci příčném. 



Žebra krční, vesměs nepravá, ježto ku kosti prsní nedosa- 

 hují, nalézáme u j. ž. na 4. až na 8. obratli šíjovém (rudiment po- 

 zorován i na obratli 3.; obšírněji o nich vůbec promluveno v práci 

 Blessigově). 



Pravá žebra (costae verae) obratlů hrudních jsou u j. ž. 

 velmi štíhlá a i tu složena ze dvou částí : dorsalní kostěné (2) a ven- 

 tralní chrupavčité (-S, cM). Kost (ž) jest duta a v dřeňovou dutinu 

 její (d) vchází céva {žk) otvorem (foramen nutritium, f) jedním, 

 zřídka dvěma (druhý pak bývá o něco níže pod prvým); ve hlavici 

 žebra jest dutina sama také rozšířena (^), sáhajíc až skoro k jamce 

 kloubní, jež má podobu téměř kosočtverečnou. Dole jest kostěná 

 část žebra malinko širší a bez artikulace srostlá s chrupavkou ven- 

 tralní (5, cM), přímo u kosti vláknitou, dále uprostřed zvápnatělou 

 a na okrajích hyalinní a nikoliv u kosti hyalinní a dále vláknitou 

 (Hoffmann). Tyto chrupavky všech pěti párů žeber pravých srůstají 

 ve sternum; k ploše jeho přirostlé jsou u j. ž. chrupavky prvých tří 

 párů, kdežto chrupavky žeber 4. a 5. páru srůstají v úzkých dvé 

 pruhů sternalních („Sternalleisten"). 



Nepravá žebra {costae spuriae) obratlů hrudních jsou u j. 

 ž. kratší, než žebra pravá a chrupavčité konce jejich nesplývají s 

 kostí prsní, nýbrž ve svalstvu vězí. Kratší není zejména u přednějších 

 těchto žeber nepravých ani tak část kostěná (zdélí as 8 mm)^ ale ze 

 chrupavky ventralní zbyla tu jen část nepatrná (obr. 9. chz)^ zděděný 

 zbytek z té dávno uplynulé periody rozvoje fylogenetického, kdy do- 

 sahoval ku sternu žeber počet daleko větší (atavismus). 



Také obratle bederní nesou po páru nepravých žeber, ale hned 

 od 1. obratle tohoto mnohem kratších (zdélí as 3 mm)\ i tato žebra 

 mají na konci zbytek chrupavky ventralní (jako na obr. 9.), ale ještě 

 kratší, téměř ovální, ba na konci kostěné části posledních žeber be- 

 derních viděti jen nepatrný hrbol chrupavčitý. Tyto chrupavčité zbytky 

 na hrudních žebrech nepravých a na žebrech bederních jsou no- 

 vými svědky pro pravdivost hypothesy o fylogenetickém zanikání 

 žeber. Že totiž na 3. obratli šíjovém mají zárodky j. ž. nepatrná, 

 mizící žebra, z nichž zřídka rudiment zvířeti dospělému zůstane, že 



