studie z osteologie Lacertid. 21 



Takové tříštění starších, dobrých rodů na základě různých znaků 

 dosti nepatrných jest ovšem v nynější systematice obratlovců mo- 

 derním a zejména u ornithologů velice oblíbeno, ale nikoliv oprávněno ; 

 zvláště pak se zvučná taková jména nová ve světle anatomie srovná- 

 vací v nic rozplývají. 



Yýklad obrazců 



na připojené tabulce V., 



na níž některé zajímavější části kostry ještěrky živorodé (Lacerta 



vivrpara Jacq.) zobrazeny jsou zvětšeny a to měrou, jež u každého 



obrazce udána. Vesměs originály. 



Barvou modrou označena chrupavka. Šipky na obr. 5. — 8. ukazují 

 směr ku předu, ku hlavě. 



Obr. 1. Lebka shora, 7i« 



Obr. 2. Lebka zdola, 7i- 



Obr. 3. Zadní čásť lebky se strany, V^; B řez dolejším koncem 

 columelly, více zvětš. 



Obr. 4. Obratel ocasní (3.) se strany, ^i^ ^ dolejší oblouk, ^7r 



Obr. 5. Poloviny dvou obratlův ocasních z prvé Va ocasu ; řez po- 

 délný, % 



Obr. 6. Podélný řez tělem obratle ze zadní Va ocasu, ^7i- 



Obr. 7. Obratel ze špičky ocasu, odvápněný, ^7i- 



Obr. 8. Hlavice žebra pravého se strany vnitrní, B dolejší ohyb 

 jeho, zvětš. 



Obr. 9. Konec žebra nepravého, zvětš. 



Obr. 10. Pánev ze zpodu, Vi* 



Obr. 11. Ěez tarsem (odvápn.), strana tibialní. Zvětšení: Zeis ^^i. 



01^\ 12. Řez tarsem, strana fibulární; zvětšení totéž. 



