2 VIII. A. Mrázek 



se může, nutno počínání takové nazvati velmi libovolným a málo vě- 

 deckým.^) Bylo proto již záhy jasno, že přirozené seskupení dotyčných 

 forem by velmi žádoucno bylo. 



Při moderním směru zoologie jest zcela pochopitelné, že přede- 

 vším zkoušeno bylo založiti přirozenou soustavu Cyclopidů na pod- 

 kladě ontogenetickém. Podobné pokusy Rehbergovy a J. AI. 

 Fricovy jsou příliš známy, abychom jimi zevrubněji zabývati se 

 musili. Výsledky, k nimž oba tito autorové přišli, jsou sice velmi 

 zajímavé, avšak ježto jednak pozorování obou nebyla úplně ukončena, 

 jednak pouze málo forem, k tomu ještě nedosti různých, objímala, 

 nedostačují nikterak ku přirozenému seskupení druhů rodu Cyclops. 



Není též radno při posuzování systematické příbuznosti vý- 

 hradně pouze z ontogenie čerpaných znaků rozlišovacích se přidržo- 

 vati, ježto též srovnávací morfologie dospělých zvířat nám dosti hle- 

 disek a to důležitých poskytuje, s nichž možno věc tuto posuzovati 

 a jež nesmí býti podceňovány. Opíraje se o některé morfologické 

 údaje, vystavil prvý Vosseler rozdělení všech druhů rodu Cyclops 

 ve dvě hlavní skupiny,^) jež sice správným jest, avšak s jedné strany 

 nebyl Yosseler dosti šťastným při odůvodňování obou skupin po- 

 měry smyslových tyčinek na předních anténách (zvláště na samčích), 

 s druhé strany pak nešel opět dále než k těmto dvěma skupinám, jež 

 vždy jen poněkud abstraktními se jeví. Mimo to vztahují se jeho 

 pozorování jen na 9 druhů, tedy na počet mizivě malý, při čemž 

 celé velmi důležité skupiny (C. languidus^ nanus^ crassicaudis ; gra- 

 cilis , varicans atd.) nepovšimnuty zůstaly. Nejzevrubnější úvahy 

 o systematice a příbuzenských vztazích druhů rodu Cyclops nalézáme 

 u Landeho, částečně roztroušeně, částečně u zvláštní kapitole. ^) 

 Jeho 'vývody jsou hlavně jen kritického rázu a teprve v pozdější své 

 práci přijímá tento autor možnost rozdělení příslušných forem v ně- 

 kolik přirozených skupin.**) Ostatně ježto náhledy jeho úzce souvisejí 



O Tímže způsobem počíná si G. S. Brady i ve svém nejnovějším díle: 

 A revision of the British- species of fresh-water Cyciopidae and Calauidae. Nať 

 Hist. Trans, of Northumb. Durham. Newc. Vol. XI. Part. 1. p. 68—120. London 



1891. (Vyšlo 1892.) 



*) Vosseler J. : Die freilebendeu Copepoden Wiirttembergs und angren- 

 zender Gegenden. 



=*) Lande Ad.: Widíonogi swobodnie žyj^ce. I. Rodzina Cyclopy. Pa- 

 miětnik fyzyjograf. t. X. 1891. 



*) Lande: Quelques remarques sur les Cyclopides. Mém. Soc. Zool. France. 



1892. p. 160. Ces groupes doivent leur naissance á un croisement ďespěces voi- 

 siiies ou a des parents commiins dont les caractěres ont divergé dans des di- 



