Příspěvky k poznání sladkovoduích Copepodíi. 3 



s douinělýnii příbuzenskými vztahy Cyclopiclů s Harpacticidy budeme 

 míti ještč příležitost několikráte k nim se vrátiti. Ve své právě vyšlé 

 velké monografii podává SclimeiP) poprvé detailované rozdělení 

 jím pozorovaných druhů rodu Cyclops v osm malých přirozených 

 skupin, jež do dvou hlavních skupin Vosselerových jsou rozděleny. 

 Skupiny od tohoto autora vystavené jsou sice až na některé modifi- 

 kace celkem přirozené, avšak jednak nejsou z jeho sestavení příbu- 

 zenské vztahy jednotlivých skupin k sobě dosti jasný, jednak nedají 

 se jeho skupiny 4. a 5. (C. diaphanus etc. a C. varicans etc.) od 

 ostatních tří skupin téhož oddělení ostře odlišiti, ačkoliv tytéž na 

 prvý pohled velmi značně odchylné charaktery jeví. 



Mohl bych nyní přejíti ku svým názorům o přirozené syste- 

 matice druhů Cyclopidů, kdybych nepovažoval za vhodné předeslati 

 některé všeobecné úvahy. 



Jako znaků rozlišovacích upotřebuje systematika Cyclopidů cel- 

 kového tvaru těla, počtu článků předních tykadel, jakož i délky 

 tčchže, tvaru noh a jich ozbrojení a posléze tvaru zásobárny chámu. 

 Všechny tyto orgány jsou u různých druhů nejrozmanitějším modifi- 

 kacím podrobeny, jež téměř plynulé řady tvoří a u jednotlivých skupin 

 v nejrůznějších kombinacích se vyskytují. I může býti pronesena 

 otázka, které z těchto modifikací představují původnější charaktery? 

 Ačkoliv dle dnešního stavu vývojepisu korýšů tato otázka již odči- 

 něna jest, musíme nicméně na tomto místě o ní uvažovati, ježto 

 i u nejnovějších autorů o této věci zcela chybné názory shledáváme. 



Copepodi vůbec jeví se v mnohém ohledu jakožto skupina od 

 společného předka Entomostraků již značně odchýlená. Mezi Encope- 

 pody jsou to jmenovitě Cyclopidae, kteří ku př. proti Calanidům aneb 

 dokonce i Harpacticidům jeví se nejméně původními. V té příčině 

 není zajisté zbytečno podotknouti, že ve fauně mořské, jež beze vší 

 pochyby daleko původnější typy chová, než fauna vod sladkých, Cy- 

 clopidi a Harpacticidi jen podřízenější úlohu hrají, kdežto ve fauně 

 sladkovodní hlavní kontingent Eucopepodů čeledi Cyclopidů a Har- 

 pacticidů tvoří. Mimo to shledáváme, že morfologicky nejvýše orga- 



rections différentes souš Finfluence de certains facteurs extérieurs. — Je pens 

 que les C. strenuus, hicidulus, vicinus, pulchellus, abyssorum etc. peuvent com- 

 poser une autre groupe; de méme uu autre comporte C. agilis, macrurus, ala- 

 jensis, pentagonus; un autre groupe serait formé de C. oithonoides, hyalinus, 

 Dybowskii. 



^) 0. Schmeil: Deutsclilands freilebende Sůsswasser-Copepoden. I. Biblioth. 

 Zoologica. 11. Heft. Cassel. 1892. 



