10 VIII. A. Mrázek 



svitná jest. Zajímá nás zde především druhá biologická {nikoliv 

 systematická) skupina, ježto nás poučuje, že i v jedné a téže čeledi 

 a k tomu ještě v tak uniformní čeledi, za jakou často Harpacticidi 

 bývají pokládáni, mnohdy zevní shoda a to dosti značná některých 

 forem za pouhý zjev konvergence pokládána býti musí, což potom 

 tedy jedná-li se o dvě byť i příbuzné ale přece jen různé čeledi. 

 Naše druhá skupina tvořena jest zejména třemi novými rody : Phyllo- 

 gnathopus, Maraenohiofus, Epadophanes Mráz., aspoň jich až dosud 

 známými representanty. Všechny tyto formy jsou velmi jemného a 

 průsvitného těla a mají neobyčejně krátké nohy plovací, k čemuž 

 přistupuje ještě ta okolnost, že jednak zcela slepí jsou, jednak značně 

 zakrnělé oči vykazují, ačkoliv se zde jedná o formy, jež vesměs na 

 povrchu žijí a účinkům paprsků světelných vysazeny jsou^). Proto 



') Budiž zde dovolen malý exkurs ku fauně temnostní, ježto na okolnosť 

 na niž nyní chci upozorniti, dosud nikým poukázáno nebylo. Jak z hořejšího 

 zběžného náčrtku zřejmo, vede určitý Způsob života v nejmenších nádržkách 

 vodních (při čemž po mém soudu patrný jest též stereotropism dotyčných forem) 

 k určitým změnám v organisaci tělní, jaké zvykli jsme nalézati dosud jen u forem 

 fauny temnostní (značná průhlednost těla, částečná neb úplná redukce orgánů 

 zraku a zmenšený počet vajíček ve shlucích vaječných). Co se Copepodů týče, 

 známo jest, že některé formy zřejmou schopnost jeví žíti ve vodách studniěných 

 a vůbec podzemních, i zajímavo lest, že jsou to právě formy, jež i na povrchu 

 zemském zmíněné svrchu lokality s obzvláštní zálibou vyhledávají. Míním tím 

 druhy C. Jimbriatus F. a C bicuspidatus Cis. Byly sice i jiné formy Cyclopů ve 

 fauně temnostní nalezeny ano i dosti odchylné (aspoň dle nedostatečného popisu) 

 jako Pratzem a Josephem, avšak ty vždy vystupují jen ojediněle, a nebyly 

 nikde jinde nalezeny ani při pečlivých a rozsáhlých pozorováních, kdežto naproti 

 tomu k. př. Oammarus puteanus všude téměř byl nalezen, kde fauna studniční 

 zkoumána byla. Naproti tomu obě zmíněné specie všude byly nalezeny jako nej- 

 obyčejnější obyvatelé vod podzemních, jak zejména rozsáhlá pozorování prof. 

 Vejdovského v Praze jakož iMoniezova v Liliu s dostatek ukazují. Schnei- 

 drem označen C. Jimbriatus jako nejhojnější obyvatel důlních vod, k čemuž mohu 

 dodati, že i já v dolech příbramských jsem oba zmíněné druhy neobyčejně roz- 

 šířené nalezl. Aby však důležitost fakta toho náležitě vynikla, nutno připomenouti, 

 že obě formy nejsou na povrchu snad nikterak hojny, nýbrž jen pořídku vy- 

 stupují. Ovšem možno by bylo očekávati, že i jiné druhy podobné měly by se 

 nalézti ve vodách studniěných (k. př. C. phaleratus, languidus, bisetosus atd.), jež 

 týmž způsobem života se vyznačují, avšak nesmíme zapomínati, že jednak jsou 

 to formy těžce rozeznatelné (k. př. G. bisetosus od bicuspidatus), jednak velmi 

 vzácné i ve vodách svrchozemských, kdež nadto sbírání materiálu jest nepoměrně 

 lehčí než ve vodách podzemních. Ostatně nutno uvésti, že C nanus Sars., jenž 

 rovněž do této skupiny náleží, nalezen byl prof. Vejdovským hojně ve studních 

 pražských. Jak známo, dají se neprůsvitné exempláry Copepodů chovem v čisté 

 vodě jakož i vyhladověním učiniti průsvitnějšími, avšak zjev ten uedá se prostě 



