44 VIII. A. Mrázek 



IV. Genus. Ophíocamptus Mráz. 



Tělo velmi štíhlé, válcovité. Kutikula následkem četných slabších 

 míst jakoby tečkovaná. Abdomen velmi slabě ostny ozbrojeno. Ty- 

 kadla přední Tčlenná. Vedlejší větev zadních tykadel nepatrná, 

 jednočlenná, u všech tří forem veskrze stejného tvaru. Nohy plovací 

 v poměru k tělu neobyčejně krátké, poměrně slabě ozbrojené, ze- 

 jména vnitřní strana zevních větví prosta jest štětin. Operkulum 

 v dospělém stavu celokrajné, veliké a částečně zvláštního tvaru (u 

 0'ph. Sarsi a Poppei), totiž na zad v zokrouhlenou špičkou vytaženo. 



Dobrých znaků podávají i poměry sekundárního pohlavního di- 

 morfismu u vnitřních větví noh plovacích u samců, jež značně se 

 odchylují od oněch, jež shledáváme u rodu Canthocamptus. Jak se 

 věc má u Ophioc. Sarsi, jsou endopodity 3 — 4 páru celkem jen 

 v slabé orgány chápací přeměněny. Silnější výrůstek chitinový, k tomu 

 ještě dosti krátký, nachází se na prvém Článku endopoditu noh 2. 

 páru, avšak konečný, druhý článek téže větve nese jen dvě obyčejné 

 delší štětiny. Prvý článek endopoditu 3. páru nese na obou stranách 

 po kratičkém ostnu, druhý pak vybíhá ve dva terminalní těsně vedle 

 sebe položené drápky a jeden postranní, vnitřní, jež od těla článku 

 ostře odděleny nejsou. Nejvíce přívěsky opatřen jest endopodit 4. 

 páru, jenž též nejvíce se podobá téže větvi u 9) avšak nápadný jest 

 krátkým do vnitř zahnutým ostrým háčkem na konci jeho upevněným. 



1. Ophiocamptus Sarsi mihi. 



Syn.: 1889. Canthocamptus gracilis Poppe. Fauna der Suss- 

 WBSser-Becken des Nordw. Deutschland etc. Abh. Nátur. Ver. Břemen. 

 X. str. 544—545. Taf. VIII. fig. 5-9. 



Poppe, jenž prvý velmi dobře popsal tento druh, identifikoval 

 jej mylně s Canthocamptus gracilis Sars. Proto nutno bylo změniti 

 název tento i zavedl jsem označení hořejší. 



Velmi hojná u nás forma, zejména v zimních a jarních měsících 

 někdy hromadně se vyskytující. 



2. Ophiocamptus Poppei Mráz. 



Předešlému druhu velmi příbuzný, avšak lehce znatelný silně 

 stlustlou kutikulou rohově žluté barvy, ozubením hrubým zadních 

 krajů segmentů tělních, poslední vyjímaje, a tvarem noh pátého páru, 

 jenž zcela jiným jest než u Oph. Sarsi, ježto zejména jemu chybí ony 

 krátké široké lesklé trny, význačné pro tento druh. 



Naleziště: V lese u sv. Ivana u Příbrami. 



