48 VIII. A. Mrázek 



Články 14 — 18. pravého předního tykadla velmi mocnč naduřené, 

 zub článku 13. velmi mohutný. Články 14. — 17. na přední straně 

 vybíhají v ostré výběžky. Zvláštní orgány smyslové Vosselerem 

 poprvé důkladněji popsané přítomny jsou toliko na článcích 15. — 17. 

 (Tyčinky ty jsou dle mých pozorování jednak u různých druhů rodu 

 Díaptomus poněkud různého tvaru, jednak v různém počtu (3 — 4) 

 přítomny (k. př. u Diapt. hacillifer K. a spinosus Dad. i na 14. 

 článku), takže při zevrubném popisu bude na příště nutno i k po- 

 měrům jich přihlížeti. Z té příčiny pro snazší označování jich zovu 

 je „tyčinkami Vosselerovými'^ .) Nohy plovací poskytují dosti značné 

 znaky. Trny na zevní straně článků exopoditů jsou velmi silné, 

 zvláště týž článku druhého. Poměrně nejsilnější jest trn prvého 

 článku exopoditů noh prvého páru, jenž jest srpovitě zahnut a celý 

 následující článek značně přesahuje. Další znak záleží v tom, že nej- 

 zevnější štětina konečného článku exopoditů všech noh od ostatních 

 značně se liší, jsouc proměněna v široký trn, zevně hrubě pilovaný. 

 Tyto znaky snad nebudou jen výhradně platný pro druh náš, avšak 

 nicméně vždy bude možno tuto neb podobné v té věci formy, již dle 

 nepatrného třeba úlomku noh plovacích od jiných forem (k. př. D. 

 coeruleus, gracilis^ denticornis^ hacillifer, spinosus) ihned rozeznati. 

 O charaktaristickém rozšíření -smyslových brv u této formy viz v jedné 

 z následujících kapitol. 



4. Diaptomus denticornis Wierz. 



Tuto alpinskou formu nalezl jsem v materiálu z jezera Ploecken- 

 štejnského, jejž jsem od přítele svého p. dra. Ant. Stolce obdržel. 

 Tím zjištěna, pokud mi známo, tato forma poprvé v Čechách, avšak 

 dá se předpokládati, že i jinde, zejména snad v některých z ostatních 

 jezer šumavských bude se vyskytovati. Ačkoliv byla již několikráte 

 forma naše popsána a zobrazena, přece mohu a musím připojiti 

 k diagnose obšírné, již ve své revisi Calanidů de Guerne a Ri- 

 charel podávají a jež jest jen opravenou diagnosou Sarsovou, ně- 

 které dodatky. 



Zadní rohy posledního článku hrudního, dle diagnosy zmíněné 

 „obtusi", jsou ve skutečnosti jako u jiných Četných forem dvěma 

 hrboly smyslovými ozbrojeny, ovšem že jsou tyto poměrně nepatrné. 

 Podobný, rovněž slabý hrbol nalézáme i na obvyklém místě na pravém 

 článku abdominálním, jenž prý jest „absque mucrone laterali." Zadní 

 kraje posledního článku hrudního u samců nejsou ku stranám roz- 

 šířeny, levý z nich opatřen dvěma malými hrboly, pravý vnitřním 



