Příspěvky k poznání sladkovodních Copepodů. 67 



gauglion toto, jakož i zároveň nedosahuje vůbec tak značných roz- 

 měrů jako v případech před tím popsaných. Avšak oba tyto případy 

 mohou vystupovati u téhož individua současně, jak nás poučuje případ 

 od G. hisetoms Rhg. zobrazený na obr. 14. Tab. VIII. Zde vidíme, 

 že oba otvoiy od sebe odděleny jsou jen slabým příčným můstkem. 

 Od případu takového jest již jen malý krok k druhému způsobu mo- 

 difikace, jejž Richard popisuje (sr. citát výše). Při dalším zvětšení 

 svém musí oba otvory splynouti v jedno, i povstane jediný dlouhý 

 otvor v pásce nervové, táhnoucí se as od středu předposledního článku 

 thorakaluího až do prvého článku abdominalního. Patrno tudíž, 

 že tento typ, jejž velice často ano nejpravidelněji u C. strenuus shle- 

 dáváme, není zcela původní, nýbrž se dá na oba z předu uvedené 

 případy redukovati. U Cydops strenuus obě větve druhotné, v něž se 

 pásmo nervové rozdělilo, velmi značně ku stranám těla od sebe se 

 vzdalují; i jest tudíž střední otvor velmi veliký a široký. Docela 

 jinou modifikaci tohoto případu nacházíme však pravidelně u Cydops 

 crassicaudis Sars. Základní typ zůstává ovšem tentýž, avšak obě větve 

 podélné přikládají se velmi těsně k sobě, takže na místě zřetelného 

 otvoru spatřujeme pouze úzkou podélnou skulinu v hmotě nervové. 

 Na našem obrazci (obr. 15.) nakreslen jest případ, kde skulina ta 

 jest dosti zřetelná, avšak jsou častý i případy, kdy obě větve při- 

 kládají se k sobě tak těsně, že skulinu tu lze teprve při bedlivém 

 zkoumání zjistiti. Příčinu zjevu toho nelze vyložiti bezpečně, možno 

 však že souvisí s oekonomií prostoru u formy těla celkem protáhlého. 

 Jest vůbec dotyčná partie u C. crassicaudis poměrně užší, než u ji- 

 ných druhů. 



Konečně nutno zmíniti se o zdvojení pásma nervového u forem, 

 u nichž neexistuje ono pseudogangliové rozšíření pásma toho v po- 

 sledním článku hrudním. U těchto forem jsou případy ty as velice 

 vzácný, aspoň dosud jsem případ podobný jen jednou u C. fimhriatus 

 pozoroval (sr. obr. 16.). I zde obě větve velmi blízko u sebe pro- 

 bíhaly, avšak nebylo v tomto případě možno vyšetřiti, zdaž se opět 

 stýkaly. 



Slušno jest uvažovati o významu popsaných tuto modifikací 

 zadní části břišního pásma nervového. Hartog uváděl případ jim 

 pozorovaný ve spojení s otvory středními, jež nalézáme v nervové 

 hmotě podjícnové, v končině nožek kusadlových. S tímto výkladem 

 není spokojen Richard, jenž vysvětluje věc tu způsobem jiným ; 

 „Le premiér cas qui vient ďétre rapporté donne une explication 

 toute naturelle de cette simple anomálie. Le cordon nerveux qui se 



