68 VIII. A. Mrázek 



cli vise toiijours á im moment donné daus rabdomen, a son point de 

 bifurcation reporte seulement plus haut, Tabscence de ganglion sup- 

 prime tout obstacle qui pourrait s'opposer á une division aussi rap- 

 prochée de la partie antérieure du corps. Po našem úsudku není 

 však výklad Richardův přesvědčivý úplně, jak hned vyložíme. 

 Mimo to však třeba zde vytknouti, že považujeme za nesprávné ony 

 modifikace, o nichž se jedná, označovati jako to činí Richard za 

 „anomálie". Vyskytují se zajisté tyto modifikace u dotyčných druhů 

 neobyčejně konstantně, takže téměř bychom byli oprávněni ku př. 

 u C. streunus neb hisetosus modifikace ty za tvar normální a naproti 

 tomu tvar typický, jaký u jiných forem výhradně shledáváme, zde 

 za anomálii považovati. Mimo to zasluhuje povšimnutí, že jedná se 

 zde o modifikace jedné z nejdůležitějších částí těla, totiž systému 

 nervového, pročež není pravděpodobné, že by se zde mohlo jednati 

 o bezvýznamné abnormity. Vysvětlení Richardovo možno by bylo 

 snad tehdy, kdyby obě větve již vůbec se nespojovaly v dalším 

 průběhu svém, jak to on tvrdí v jednom z obou jím uvedených způ- 

 sobů, avšak uvažme, že dle námi vyšetřených fakt obě větve (snad 

 bezvýminečně) opět se spojují a spojení to děje se často velmi záhy, 

 někdy již před prvým pseudogangliovým rozšířením pásky nervové, 

 jež odtud opět jest jednotuou až k bifurkaci definitivní. Ježto pak 

 tato poslední sama u individuí normálních i t zv. a normálních 

 podstatně se nemění, nemůžeme pojímati věc tak jako by byl výše 

 přenesen bod rozštěpení. Toto definitivní rozštěpení pásma ner- 

 vového ve dva silné nervy, jež abdomen a furku opatřují, děje se 

 obyčejně ihned za druhým pseudogangliovým rosšířeuím v prvém 

 článku abdominálním, ve mnohých případech však ještě í za tímto 

 místem zůstává pásmo nervové jednotným a rozštěpuje se teprve 

 později na rozhraní druhého článku abdominalního, není pak v této 

 příčině žádného rozdílu mezi individuy, u nichž pásmo nervové až 

 do těch míst bylo jednotné, a takovými, kde v přednějších partiích 

 popsané otvory se vyskytovaly. 



Mohli bychom mluviti nejen o posunutí rozštěpení ku předu, 

 nýbrž i na zad a oboje by mohlo vyskytovati se u téhož individua, 

 což zajisté jest protimyslnýra. Nutno tudíž uchýliti se k výkladu 

 jinému. Ačkoliv útvary jako na vyobr. 14. Tab. VIII. znázorněné 

 snadno by zaváděti mohly k dalším odvážnějším závěrkům, chceme 

 zde jen vysloviti svoje přesvědčení, že v našich případech nemohla 

 býti potlačena původní dvojitost pásma nervového, jež pak v oněch 

 popsaných modifikacích výrazu svého dochází. Zároveň myslím, že 



