Příspčvky k poznání sladkovodnícli Copepodů. (39 



dovedu udati příčinu, proč právě tyto zajímavé modifikace u Cyclo- 

 pidů nalézáme a nikoliv u Calanidů, kdež přece zřejmě nervové 

 pásmo břišní méně jest modifikováno. Souvisí to s okolností násle- 

 dující, U Calanidů (podlé poměrů u rodu Diaptomus zjištěných) na- 

 cházíme až k onomu místu, odkudž vystupují nervy ku nohám pá- 

 tého páru buňky nervové a to velmi četně, takže dle Richarda: 

 „les coupes transversales montrent que la portion fibrillaire ou con- 

 nective est extrémement réduite (PÍ. VIII, fig. 14.) et que toute la 

 partie terminále est formée surtout de cellules nerveuses etc. . . .". 

 U rodu Cydops však buiíky nervové nesestupují dále, než k výchozu 

 nervů k nohám třetího páru, z čehož dále vyplývá, že poslední tři 

 ganglia thorakalní (3, 4, 5) a prvé ganglion spolu splývají. Z tohoto 

 splynulého místa vycházejí ještě nervy ku nohám plovacím 4. páru, 

 avšak nervy ganglia 5. hrudního a prvého abdominalního, vystupují 

 mnohem dále na místech, kde by ona ganglia, kdyby nebyla bývala 

 s předešlými splynula, existovati musila. Časté rozšíření pásma ner- 

 vového v těchže místech dodává místům těm úplně ráz bývalých 

 ganglií, jimiž vlastně též ještě v jistém smyslu jsou (nikoliv ovšem 

 morfologickém), třeba že jich elementy buněčné ku předu se odstě- 

 hovaly a k oněm ganglií předešlých se přidružily. A právě v tomto 

 vystěhování se buněk gangliových spatřuji příčinu, jež umožnila ele- 

 mentům ostatním podržeti neb opět nabýti původní párovitosti. Za- 

 jisté spatřujeme, rozhlédneme-li se po organisaci nervové soustavy 

 u ostatních skupin korýšů, zejména k. př. u amphipodů, že jsou to 

 vždy obě příslušná k sobě ganglia, jež splývají, kdežto konnektivy po- 

 délné ještě dlouho zůstávají od sebe odděleny. Kde ovšem jako u Co- 

 pepodů našich jednotlivá ganglia tak těsně k sobě jsou sblížena, že 

 téměř úplně splývají, splývají spolu i mizí vůbec konnektivy jejich. 

 Avšak kde jako v případě našem buňky gangliové se jinam odstěho- 

 valy, zmizelo hlavní agens, jež způsobovalo splývání obou párovitých 

 částí, i možným jest návrat opětný k bývalé párovitosti byť i jen 

 částečný. 



Dosud zabývali jsme se jen střední páskou nervovou, o vystu- 

 pujících však z ní nervech jednali jsme jen mimochodem, pokud to 

 bylo nutno k podání obrazu celkového. Nyní si však musíme nervů 

 těchto, jež z posledních dvou pseudogangliových rozšířenin břišní 

 pásky nervové vycházejí, povšimnouti blíže. Dle Frice a Richarda 

 vychází z každé jen dvé párů. Co se týče prvé, praví Richard: 

 „De cette dilatation partent deux paires des nerfs le plus souvent 

 au méme niveau, quelquefois a une certaine distance Tuně de Tautre. 



