Příspěvky k soustavř Gordiidň. 9 



4. Gordius speciosus n. sp. 

 (Tab. IX. obr. 16. 17. 18., tab. X. obr. 14. 15.) 



Ve sbírkách university krakovské nalézal se pod čísl. 11294 

 samec struuovce jako Mermis sp. označený, jenž na prvý pohled nej- 

 spíše na druh G. tolosanus ukazoval. Pri bližším ohledání ukázal 

 se však býti novým druhem, pro nějž jméno Gordius speciosus na- 

 vrhnouti si dovoluji a to pro ozdobné zjevy, jež skytá jeho kutikula. 

 Délka 14* 7 cm, největší průměr 7 mm. 



Přída těla (tab. IX. obr. 16.) jest znenáhla súžena as podobně 

 jako u G. pustulosus, leČ ne v té míře a ukončena bělavě průsvitnou, 

 úzkou kalotou. Ústí skloněno jest ke břišní straně a tím i celá ka- 

 lota, tak že ze spodu jeví se zaokrouhleně, s vrchu pouze jako úzký 

 bélavý pruh. Ústí samo jest malé, zrnitou hmotou zalepené. Prsténec, 

 ne příliš tmavý jest úzký a neliší se mnoho barvou od ostatního 

 těla. Barva celková jest rezavě hnědá s nenáhlým přechodem do žlu- 

 tavá. Na straně hřbetní probíhá po celé délce světlý, žlutavý pruh, 

 dosti široký, jenž opět temnější čarou uprostřed jest rozdělen. Na 

 straně břišní táhne se pruh světlý, užší, po bocích temněji odstíněný. 

 Po celém těle, zvláště k zadnímu konci hustě roztroušeny jsou drobné, 

 temnější skvrny, jež korespondují s většími areolami. Celá hřbetní 

 ístrana pak jest vůbec nápadně temněji zbarvena než břišní. 



Vidlice (tab. I. obr. 17. 18.) málo divergující jest slabě ke břišní 

 straně skloněna a lysá. Její větve jsou rovnoměrně silné a dohro- 

 mady piůměrem svým nepřevyšují průměr těla nad bifurkací. 



Otvor genitalní jest elipsovitý, velký, zrnitou hmotou vypoukle 

 naplněn. Kol něho nenachází se zvláštní dvůrek. S obou stran, ku 

 předu hustěji stojí armatura citových brv ve dvou pásmech. 



Kutikula homogenní (tab. X. obr. 14. 15.) jest areolovaná. Are- 

 oly dělí se ve dva druhy. Areoly menší jsou čtyř-, pěti- i víceboké, 

 dost nepravidelného tvaru a mezi nimi v jasných rýhách stojí jedno- 

 řadě, ne příliš hustě drobné ostny iuterareolární. Areoly velké sestá- 

 vají z centra a okolních hrbolů. Centrum tvoří ostře ohraničený dvůrek 

 zrnitý se středním paprskovitě čtyřhranným otvorem, ve kterém leží 

 ústí vodního kanálku. Tvar jeho jest zaobleně šestiboký s mírným 

 dvojstranným zaškrcením, tak že zdá se, jako by ze dvou částí se 

 skládalo, jako na příklad u G. pustulosus, dělící linie však schází. 

 Tvar tento více méně pravidelně proveden jest všeobecným. Kol to- 

 hoto uzavřeného dvůrku staví se koncentricky hrbolky různé velikosti 

 a nepravidelného tvaru, jež směrem na venek znenáhla se snižují, až 

 přecházejí v rovinu kutikuly. Počet jejich jest nestálý a kolísá mezi 



