30 XVI. V. J. Procházka 



ským ježkům (1), lamellibranchiatům (2), gasteropodům (1), ostra- 

 kodům (15) a rybím otolithům (6 druhův). 



V rozpravě o rázu foraminiferové zvířeny lavice vrchního slinu 

 podotkl jsem, že má charakter foraminiferového typu jílův — usazenin 

 bathymetricky nižších niveaux. Tyto vlastnosti možno sice juž na ni 

 dosti snadno pozorovati, než určitých a přesných obrysů nabývají te- 

 prve v lavici žlutého slinu. Tyto znaky jeví se předkem rozvojem 

 rodův a zastoupením rodů druhy. Majíce toto na paměti, poznáme, 

 že foraminiferová zvířena žlutého slinu má společný typ se všemi 

 zvířenami miocaenich kralických sedimentů, což poukazuje k tomu, 

 že představuje nám dřevní typus, z něhož za působení měnlivých 

 fysikálních vlivů foraminiferové zvířeny vrchních tamních lavic svůj 

 původ vzaly. 



Ani po jehlicech mořských hub, ani po korálech a po trubičkách 

 červů nenalezeno zde dosud ničeho. 



Mořští ježci zastoupeni jsou v této lavici, pokud je mi známo, 

 toliko druhem Echinocyamus trassilvanicus, kterýž je tu velkou vzá- 

 cností. 



Úlomků ze schránek velkých druhův nachází se v tomto slinu 

 velmi malinko. 



Nápadno je, že dosud nepodařilo se objeviti kromě druhu Pecten 

 denudatus ani střípku z misek ostatních pectenů. Avšak i tento druh 

 zdá se, že nedosáhl tu rozvoje tak velkého, jako v lavici předešlé. 

 I po ústřici Ostrca cochlear neshledáno misek, a o druhu Cardita 

 scalaris zjištěno, že jest tu velmi řídkým. 



Jako ve dřívějších lavicích kralických nenalezeny po gastero- 

 podech než ulity druhu DentaUum mcurviim, ačkoliv dlouho hledáno 

 a úmyslně pátráno toliko po zbytcích jejich ulit. 



Bohatost gasteropodů, zejména druhová, naproti ostrakodům 

 jest až nápadná. Není nesnadno přesvědčiti se, že ostrakodový typus 

 tohoto slinu je v podstatě týž jako slinu vrchního. Tytéž rody, téměř 

 tytéž druhy i zde se vyskytují. 



Tak jest i s rybími otolithy. Jich rázem podmíněn rozvoj rodu 

 Berycidarum, jejž zastupují druhy v miocaenu moravském velice roz- 

 šířené. K těmto druží se pak druhy pro náš miocaen nové ze sku- 

 piny Gadidae a Gohiidae. 



Na první pohled zdá se, že zvířenný typ kralického miocaenu, 

 zejména nejvrchnějších lavic, roA^ného sobě nemá. A přec, přihléd- 

 neme-li k němu poněkud bedlivěji, pozorujíce jeho živočišné třídy 

 a přirovnáme-li je pak k třídám příbuzných typů jiných usazenin 



