Miocaen kralický u Náměště na Moravě. 31 



moravského miocaenu, neunikne naší pozornosti, že těsný vztah pa- 

 nuje mezi ní a zvířennými typy zejména slíuů, jež jsem v okolí 

 židlochovickém označil názvem sliny spodní. 



Za této přležitosti jest mi zároveň podotknouti, že sotva by se 

 porozumělo zvířennému typu kralického miocaenu, kdyby se nepo- 

 znaly znenáhlé přechody a změny, kteréž prožila zvířena za sedimen- 

 tace tamních usazenin. Abych tento názor odůvodnil, podotýkám, že 

 kdožkoli snadno prohlásí zvířenu žluté kralické vrstvy za pravou 

 bryozoovou a spodní slin za usazeninu bathymetricky nižšího niveau, 

 kdežto o příbuznosti zvířeny sypkého vápence bude dlouho a dlouho 

 na rozpacích. Obtíže mu bude zavalovati přítomnost druhův: Pecten 

 latissimus. P. denudatus^ P. cristatus a P. simiulosus. Jinak ovšem 

 i těchto obtíží se sprostí, jestliže podvolí se zdlouhavému a namáha- 

 vému sice, leč jediné správnému faunistickému prozkumu všech kra- 

 lických lavic. 



Důležitost kralického miocaenu záleží jednak v bohatství tam- 

 ních usazenin krásně zachovalými zvířenami, jednak že v jeho obvodu 

 možno poznati okolnosti, dle nichž usuzovati lze na změny, jimž 

 podléhala miocaenní zvířena měníc se z typu bathymetricky hlubšího 

 niveau na typ moře mělčího. V tamním obvodu poznáváme důležitý 

 vztah zvířeny bryozoové k typu matečnému a učíme se znáti typ, 

 v nějž se změnil, když naň přestaly působiti fysikální vlivy jeho vý- 

 voji příznivé. 



V kralickém miocaenním obvodu, kdež usazeniny poměrně 

 slabě jsou vyvinuty, přehlédneme bez velkých obtíží pochod změny 

 zvířeny. Intensita této změny zdá se vůbec u přirovnání s mohut- 

 ností vrstevní velmi značnou. Jinak tomu ovšem tam, kde mohutnost 

 usazenin je velká, jako na př. na Vejhonu a j., ale zkamenělin 

 dosti málo. 



Zmíněná změna kralického typu záleží v povaze jednak me- 

 chovek, jednak ježkův a foraminifer. Tyto zvířenné třídy měnily se 

 v králickém obvodu zároveň s petrografickou povahou sedimentů. 



Ve spodní lavici jsou mechovky úplně redukovány, mořští 

 ježci velice řídcí a foraminifery mají ráz, známý toliko z jílů ba- 

 thymetricky nižších niveaux. 



V lavici druhé od spodu, ve vrstvě bohaté na zkameněliny, 

 chudé však na slin, počínají mechovky rozvíjeti se v typ známý ze 

 slinuv a jílů západo- a severozápadomiocaenních obvodů. Rovněž 

 i mořští ježci jsou v této vrstvě značně hojníj ale nedosahují zde 

 tak velkého rozvoje jako v lavici žluté. 



