o některých serpentinech západní Moravy. 3 



řekou stťiné jeho skály a iiniožuují pozorovati struktiiiu a povahu 

 jeho ve velkém, i lze je přirovnati k otevřené ke studiu knize. 



Serpentin u Hrubšic a Templštýna tvoří příkré holé skály a kopce 

 barev za čerstva černozelených až černých, které větráním stávají se 

 světlejšími, až zelenošedými. Jeho stráně jsou proryty četnými stržemi, 

 které zde šlovou zmoly, a byly vybrázděny vodou. Podobným spůso- 

 bem prodrala si řeka Jihlavka touto horninou dráhu svoji za dlouhý 

 čas, arci sotva bez pomoci puklin, vznikajících v kůře zemské z roz- 

 manitých příčin. Serpentin zdejší jest masivní a jen blíže sousedních 

 břidličnatých hornin břidličnatý, tu pak jsou směry břidličnatosti obo- 

 jích hornin rovnoběžný. I následuje z toho, že břidličnatosť serpen- 

 tinu jest zde úkaz čili následek horského tlaku. 



Působením takového tlaku horniny tohoto okolí jsou rozmanitě 

 zprohybány. Makowsky praví ve spise svém „Die geologischen Ver- 

 háltnisse der Umgebung von Briinn", že jižní oddíl ruly okolí brněn- 

 ského má směr severojižní, úklon jeho pak o úhlu 30° až 42^ že 

 čelí k východu. Zvláštní úchylky směru a úklonu lze pozorovati to- 

 liko na jižní hranici u Oslavan na blízku velikého lože serpentinu 

 u Nové Vsi — HrubšiCj kteréž okolí však nepřipadalo již do vý- 

 zkumu. *) 



Břidličnatosť ruly sev.-vých. a sev. od Mor. Krumlova směřuje 

 ponejvíce od j.-z. ku s.-v., při čemž jevívá rozličný úklon. U samoty 

 Pinďury nade vsi Polankou znamenáme při témž směru zároveň ně- 

 kolikerý úklon, hornina jest jako rozdrcena. Před malým ložem 

 serpentinu u Špilberku směrem ku Polance míří její transversální 

 břidličnatosť ponejvíce od j.-z. ku s.-v., asi 40^ od j.-s. bez korrekce 

 deklinační, jinde však na blízku taktéž od j.-v. ku s.-z., úklon při 

 prvnějším směru byl určen 30" ku s.-z. Serpentin právě řečený jest 

 velmi zřetelně břidličnatý o směru j.-z. ku s.-v. a úklonu až asi 50" 

 ku s.'Z. 



Na serpentinu Hrubšickém nelze neznamenati, jakoby taktéž 

 táhl se směrem od j.-z. ku s.-v. U Templštýna jest bělokámen na 

 hranici u hadce právě kolmo na tento směr rozpukán, tedy j.-v.— s.-z. 

 o úklonu často skoro svislém. Ve výběžcích nalezneme ovšem vý- 

 minky, na př. jest serpentin u Jamolic z vrstven ponejvíce směrem 

 j.-v. — s.-z. a vrstvy ty zapadají příkře asi 40° ku j.-z., na něj pak 

 přikládá se bělokámen, všecek rozdrcený, na němž o něco výše lze 

 znamenati asi z.-v. směr transversálné břidličnatosti. 



') Verhandl. des naturf. Vereines in Brtinn, 1883, Bd. XXII, p. 155. 



1* 



