8 XVIII. Jindř. L. Barvíř 



skopickém průřezu jsou hnědá, průsvitná, a mají obyčejně tvar nepra- 

 videlný, rozličně vykrajovaný, hákovitý a kouskovitý. Jejich průřez či- 

 nívá, nehledě k ojediněle nalezeným velkým individuím, až něco přes 

 2 mm ; než největší počet jest menší. Jsou rozpukány dílem zřetelně 

 dle osmistěnu, dílem nepravidelně a na puklinách svých vroubeny 

 magnetitem, kterýž nenáhle z nich se vyvinuje, a nezřídka hnědými 

 hydroxydy železa bývá provázen. Chromit jeví v preparátech velmi 

 drsný povrch s vysokým reliéfem a prozrazuje tak silnou lomivosť 

 světla. Uzavřenin nechová a jest úplně isotropní. Poněvadž má vzhled 

 celistvý, třeba jest pokládati jej za původní součást horniny. 



Zastaneme však ve pletivu serpentinovém malounká zrnéčka 

 a plátky chromitu, bledě hnědé, průsvitné až průhledné, ojediněle 

 roztroušené, i do hromádek seskupené, které taktéž nezřídka bývají 

 vroubeny magnetitem. Nebýti přechodů ku větším zřetelným zrnům 

 pokládal bych je spíše za jiný nerost nějaký. Tyto tvary mám za 

 sekundární vyloučeniny, vzniklé rozkladem pyroxenů, kteréžto poslední 

 tím důvodem obsahovaly by chrom. (Viz níže popis serpentinu od 

 Naloučan). 



Magnetit jest úplně neprůhledný a jeví v napadajícím světle oby- 

 čejně modrý nebo nafialovělý třpyt. Obrysy jeho jsou rozmanitý, na 

 pohled obyčejně nepravidelný, řidčeji osmistěnného tvaru, pr vnější 

 jeví však při silném zvětšení na krajích často malounké výběžky se 

 troj- a čtverstrannými průřezy. Ve pletivu serpentinovém magnetit 

 vyskytuje se v úzkých řadách a ve hromádky spojen, avšak celkem 

 nehojně. Jest sekundérním produktem, vytvořeným při rozkladu pů- 

 vodních nerostů horniny. 



Hmota serpentinová jest v tenkém výbruse zelenavě průhledná 

 a všecka zelenavými a žlutavými žílami, rozmanitě se vinoucími pro- 

 pletena. Sem a tam bývá nejspíše hydroxydem chromitým modravě 

 skvrnitá. Žíly řečené jsou zřetelně pleochroitické, rovnoběžně ku jich 

 délce chvějí paprsky zelenavé, absorpce jest větší, kolmo na délku 

 chvějí paprsky žlutavé, absorpce jest menší. Vlastní strukturu lze 

 náležitě pozorovati teprve mezi kříženými nikoly. Tu spatříme, že 

 hmota serpentinová gkládá se z nepravidelných lupénků, že žíly dří- 

 vější jsou podstatou úzké průřezy jejich, a tyto průřezy že jsou se- 

 řaděny dílem dosti pravidelně ve sloh mřížkový u serpentinu vzni- 

 klého z pyroxenů, dílem nepravidelně smyčkově v serpentinu vzniklém 

 z olivínu. Průměrná šířka žil oněch činí asi 0*1 mm. Při silnějším 

 zvětšení připadají býti složeny z vrstviček rovnoběžně vedle sebe po- 

 ložených, někdy i z vláken. Obyčejně jsou něco zprohýbány, avšak 



