o něktorých serpentinech západní Moravy. 9 



zhášejí na každém místě rovnoběžně dle svého směru podélného, a jich 

 délka jest vždy opticky positivní, pročež osa kolmá na plochu ser- 

 pentinového plátku jest osou největší optické elastičnosti (a). Polari- 

 sační barvy jejich jsou vyšší nežli u průřezů plošších, jevívají tony 

 prvního řádu až žluté i vyšší, ovšem dle tlouštky a polohy své, avšak 

 poměrně také vždy vyšší na místech zelenějších nežli na bledších. 



Mezi právě popsanými žilami máme lupénky serpentinové všelijak 

 rozložené, i vyplňují někdy dva až čtyři lístky, jindy mnoho jich celé 

 okénko pletiva mřížkového nebo smyčkového. Při čtyřech lupéncích 

 sbíhá často každý s jiné strany do středu a mívá obrys celkem troj- 

 hranný, ač nikoli přímočárný. Zprohýbání lupénků jest příčinou vlni- 

 vého „undulésního" zhášení. Pozorujeme-li průřezy ploché nebo málo 

 ku ploše nakloněné při silnějším zvětšení, seznáme, že jsou mnohé 

 velmi jemně rýhovány jedním směrem, jakoby vláknitý, a délky vlá- 

 ken těchto jsou opticky negativní. Tato vlákna zdají se býti původ- 

 ními elementy takových lupénkův, jakož podobá se tím více u velko- 

 lupenného serpentinu od Zňátek, doleji vypsaného. 



Jiná odrůda téhož serpentinu jest zbarvena ještě temněji, ostatně 

 má týž habitus, V zelenavě černé hornině lze viděti četná, smolně 

 černá, až přes 5 mm. dlouhá zrna podoby tlustých sloupků, která 

 dají se dle jedné plochy výborně štípMi a na této lesknou se obyčejně 

 silně skelně. Někdy barva jejich přechází do zelena a lesk na hlavní 

 ploše štěpné do kovová nebo do hedvábného třpytu. Mimo to lze je 

 štípati dle augitického prismatu, jehož plochy jsou sice bez lesku 

 a nerovný, připomínají však na nerosty pyroxenové již shora popsané. 

 Jemné štěpné lupénky jeví v mikroskopu zřetelný pleochroismus, 

 rovnob. ku c jsou žlutavě zeleny, kolmo ku c žlutavý, taktéž jsou 

 rovnoběžně ku c rýhovány a zhášejí vždy přímo. Řečená osa jest 

 směrem nejmenší opt. elastičnosti (c). V konvergentním polarisovaném 

 světle možno viděti v oněch lupéncích, které jdou dle nejlepší štěp- 

 nosti, dvě temné větve hyperbolické, jejichž body vrcholové leží již 

 mimo zorné pole, a skoro totéž lze pozorovati ve výbruse, který byl 

 zhotoven kolmo ku vertikální ose, pročež možno odhadati pravý úhel 

 os optických 2 V na 90°. V posledně jmenovaném příčném řezu lze 

 též pozorovati, že tyto nerosty složeny jsou vlastně z vláken rovno- 

 běžných, dle plochy hlavní štěpnosti a jejího rýhování seřaděných. 

 Tato jsou velmi jemná, vláskovita, někdy dle směru hlavní štěpnosti 

 něco porozšířena. Nerost jest dle téhož směru proset četnými po- 

 dlouhlými, ale velmi malými zrnéčky magnetitu, čímž vzniká jeho 

 makroskopicky černá barva. V baničce dává mnoho vody, stává se 



