o některých serpentinech západní Moravy. 1 1 



ale velký počet vznikl rozkladem pyroxenů. Větší zrna jsou často 

 jeu skupiny menších. 



Touto partií horniny probíhají četné jemné žilky, na nichž usa- 

 zeny jsou klencové uhličitany a chrysotil. Uhličitany jeví se v tenkém 

 výbruse obyčejně jakožto mikrokrystalické skupiny zrnek často zře- 

 telně dle klence štípatelných a dle téhož tvaru (u kalcitu) lamelárně 

 dvojčatouých. Chrysotil jest znatelný dle svého vláknitého slohu 

 a pestrých barev polarisačních, které v tenkém výbruse dosahují až 

 modrých tonů druhého řádu. Podélný směr jeho vláken jest opticky 

 positivní. Zvláště však povšimnutí hodný jsou ještě jiné žíly, které 

 mají chřestově zelenou barvu, a dosahují šířky až přes 5 mm. Tyto 

 složeny jsou největším dílem ze silikátu chřestově zeleného, čerstvého 

 vzezření, v touších kouscích průhledného, který Činí sloupky přes 

 3 mm. dlouhé, asi 72 *^^^^- široké, rozličně zprohýbané. Jich průřezy 

 jsou rozmanitý, obyčejně nepravidelně 4 — Ghranny, zřídka téměř he- 

 xagonální, zevnější povrch sloupků bývá vráskovitý a jak podél, tak 

 napříč rýhován. 



Tyto sloupky dají se dle základní plochy výborně štípati a po- 

 skytují snadno nejtenších lupénků. V tenkých výbrusech lze spozoro- 

 vati také trhliny rovnoběžné s osou c Štěpné lupénky jsou křehký 

 a lesknou se skelně, kdežto vertikální povrch sloupků bývá skoro 

 bez lesku. V baničce nerost dává vodu, stává se světlehnědým a ne- 

 průhledným, při čemž plochy basické štěpnosti nabývají lesku slído- 

 vého. Dále žíhán stává se šedavým. Zrnéčka, sproštěná kyselinou 

 octovou a solnou karbonátů na nich lpících dávají s kyselinou křemíko- 

 fluoro vodíkovou jenom ostré klence, které největším dílem patří soli 

 magnesiové a jen málo jich pomocí sírníku amonatého osvědčí se 

 býti železitými. I jest nerost vodnatým křemičitauem horečnatým bez 

 aluminia. Tvrdost zz 2*5. Exponent lomu světelného jest roven při 

 21" C. téměř exp. 1. s. oleje anisového, kterýž poslední byl urČen 

 zároveň při téže teplotě přístrojkem Abbé-ovým na 1'563. Lupénky 

 štěpné, ponořeny byvše do oleje toho, zmizí oku téměř úplně, kdežto 

 v oleji kassiovém a v oleji hořkomandlovém kontury jejich lze pozo- 

 rovati velmi zřetelně. 



V mikroskopu tenké lupénky štěpné jeví slabě zelenavou barvu 

 a mezi kříženými nikoly jen nízké barvy polarisační, totiž modravé 

 a žlutavé prvního řádu. Mnohé zhášejí undulésně následkem svého 

 zprohýbaného tvaru a možná, že i následkem dvojčatného srůstu. 

 V konverg. polaris. světle proukazují se býti opticky dvojosými, neboť 



