o některých serpentinech západní Moravy. 13 



atmosferilií, jeví nápadné nízkou váhu specifickou. Při jednom takovém 

 kousku určena byla hustota pomocí Kleinova roztoku při 21° C. 

 na 2425, pro jiný exemplář na 2387, kteréž poslední číslo již není 

 tuze vzdáleno od hustoty chrysotilu (2-219). 



Patrně máme zde baštit, který částečně počíná přecházeti v ser- 

 pentin. 



V mikroskopu jsou jenom tenké lupénky štěpné průhledný, bron- 

 zově zbarvené a mosazně žluté kousky nebo vlákna hnědavě a žlutě, 

 matná vlákna zelenavě. Patrného pleochroismu nemají a jsou jakoby 

 prosety špinavě hnědým práškem hydroxydů železa, často lze natre- 

 fiti větší hromádky těchto rud, jak tvoří ozdobné mechovité skupiny. 

 Mezi kříženými nikoly jednoduché lupénky zhášejí, zvláště pokud 

 jsou čerstvějšího vzhledu, vždy jednotně a rovnoběžně dle směru rý- 

 hování, tento směr jest vždycky opticky positivní ; zdánlivě jedno- 

 duché, ale ve vývoji pokročilejší, pak ony zřetelně ze dvojích proužků 

 složené lupénky prozrazují — zvláště v tenkých výbrusech — složi- 

 tost skladby své. Jednoduché rozpadají se ve skupiny a řádky tečko- 

 vitých lístečků. Matné proužky složitých dávají rovněž drobné lístečky 

 a mimo to čárky, kteréž oboje srovnány bývají v rovnoběžných řadách, 

 ale nezhášejí vždy zároveň, mnohé zhášejí rovnoběžně, jiné, aspoň 

 částečně snad z bastitisovaného diallagu vzniklé, zhášejí rozmanitě 

 šikmo, a následkem toho, postavíme-li směr rýhování 45° mezi kříž. 

 nikoly, zorné pole klínem křemenným bývá nestejně kompensováno, 

 polarisační barvy jedněch stoupají, druhých klesají. Poměrně menší 

 nestejnosť jeví mosazně lesklé proužky, ve kterých se přidružují ku 

 lupénkům a čárkám delší vlásky a vlákna, čímž vzniká vláskovitý 

 sloh. Tento sloh jest zajisté příčinou silného lesku podobně jak 

 u chrysotilu, nestejnosměrným pak obalem vláken bývá světlo tím 

 rozmanitěji lomeno a odráženo. 



Zcela analogicky jako tyto lesklé proužky jsou složeny i příčně 

 probíhající žilky. Nepravidelnost barev polarisačních na jich obrubě 

 pozoroval již Websky u bastitu z Baste na Harcu.^) 



Drobounké lístečky, o nichž byla právě řeč, pokládám za lupe- 

 nitý serpentin, delší vlákénka pak za chrysotil, kterýmž oběma baštit, 

 jak známo, chemicky takořka jest roven. 



V konverg. polar. světle dávají odloupané lístky nerostu obrazy 

 osní opticky negativního charakteru a sice leží rovina os optických 

 zároveň rovnoběžně dle osy c. Na čerstvých lupéncích od Nové Vsi 



') Zeitschrift der deutschen geol. Gesellschaft, 1858, p. 291—293, 



