16 XVIII. Jindř. L. Barvíř 



sovaném světle lamely objeví se býti jednoduchými a zhášejí pak 

 vždy přímo, anebo jsou složeny z lamel kosočtverečných a jedno- 

 klonných, i zhášejí dílem přímo, dílem šikmo. Jednoduché lupénky 

 nedají ani v oleji obrazu osního. Před dmuchavkou nerost kosočtve- 

 rečný taje jenom v nejtenších třískách, i jest bronzitem, složitá pak 

 zrnka jsou lamelárními srostlicemi bronzitu s diallagem. 



Abych poznal strukturu celého kusu, rozřízl jsem jej řezacím 

 strojem a obdržel takto dvě rovné plochy, na nichž průřezy zrn bron- 

 zitových třpytí se hedvábitě až trochu do kovová. Sloh jest nestejno- 

 měrně hrubozrný, celkem allotriomorfní, při čemž však zrna dosahují 

 nezřídka obrysů téměř šestistranných. Průměr činí při větších 3 — 4 mm., 

 při menších zrnech 1- — 2 mm. Pevnost není veliká. V mikroskopu 

 jemné štěpné lupénky jeví se býti téměř bezbarvými a neuzavírají 

 rud, poněkud zvětralé obsahují již rudy železné v podobě prášku 

 neb i něco větších podlouhlých částic, urovnaných rovnoběžně dle 

 vertikální osy. Individua posledního druhu jsou dle této osy jemně 

 trhlino vita, jakoby nerost měl se rozpadnouti v jehlice. Místem takové 

 trhliny poněkud se rozšiřují a tak vznikají krátké, ploše čočkovité 

 dutiny. Mimo tyto nalezneme jiné dutiny tvaru tenounkých válečků, 

 seřaděné rovnoběžně s touže osou, a ty obsahují nejspíše tekutiny. 



V tenkém výbruse nalezneme také velmi malá zrnka olivinu, 

 ovšem jenom malým počtem, a sice uzavřená v pyroxenech. Jedna 

 čásť jich jest omezena skoro šestistranně. Obrysy pyroxenů nejsou 

 skoro nikdy rovny, nýbrž drobně vykrajovány a kulaceny. Větší zrna 

 převládají, menší jen asi vyplňují prostoru mezi nimi. Dle toho máme 

 zde opět extrém v nerostném složení původní horniny: mnoho pyro- 

 xenů (bronzitu a lamelárních srostlic bronzitu s diallagem), skoro 

 žádný olivin. 



Po stranách kus jest většinou přeměněn na serpentin, jehož 

 mřížky obejímají políčka hnědavá a jiná jako broskvový květ červená. 



Z popisu mikroskopické povahy serpentinu hrubšicko-templštýn- 

 ského následuje, že matečná hornina jeho sestává nebo sestávala 

 z olivinu a z rombických i monoklinických pyroxenů : enstatitu, bron- 

 zitu, diallagu, diopsidu, s akcessorickým chromitem a magnetitem. 

 Ze křemičitanů určil olivin a bronzit již Tschermak.^) Poměrné 

 množství řečených nerostů kolísá velice, buď převládají pyroxeny, 



1) Sitzungsber, der Wiener Akad. 1867, Bd. LVI, pag. 291. 



