o některých serpentinech západní Moravy. 17 



anebo množství jejich srovnává se s olivinem, jindy zase převládá 

 olivín, jednotlivé části horniny blíží se tudíž brzy pyroxenovým hor- 

 ninám, brzy pak peridotitům. Amfibolu primérního jsem nenalezl. 

 Struktura jest dílem holokrystalicky porfyrická s porfyricky přichá- 

 zejícími bronzity a lamelárními srostlicemi téhož s diallagem, anebo 

 nestejnoměrně zrnitá, celkem masivní. Jak pyroxeny, tak olivin blíží 

 se nezřídka krystalografickému vyvinutí. Olivin jest aspoň částečně 

 starší vyloučeninou nežli pyroxeny, neuzavírá totiž pyroxenů, za to 

 však přichcázívá sám idiomorfně nebo skoro idiomorfně vyvinut jakožto 

 uzavřenina v pyroxenech. 



Pro tyto vlastnosti pokládám původní horninu za eruptivní, ač 

 o času jejího vystoupení zatím netroufám si rozhodovati. Na první 

 pohled náleží do formace krystalických břidlic. 



Počátek zkoumání o původu serpentinu můžeme hledati v roce 

 1831, ve kterém Breithaupt poukázal na očividný druhotný původ 

 serpentinu z jiných nerostů,^) Po něm Quenstedt zabýval se otázkou 

 pseudomorfos serpentinových po olivínu ze Snarum v Norvéžsku.^ 

 Později psali o serpentinu mimo jiné G. Rose^j a Volger.^) Kon- 

 cem let padesátých Websky popsal optické vlastnosti serpentinu 

 a odrůd jeho: chrysotilu, metaxitu a pikrolitu spolu s bastitem z Baste 

 na Harcu.^) Roku 1861. Streng stanovil protobastit "^j a roku násle- 

 dujícího pojednal opět o protobastitu, pak o diaklasitu, jejichž rozdíl 

 záleží hlavně na množství obsažené vody, ale mikroskopického popisu 

 těchto „specií" nepodává, ba o protobastitu vyjadřuje se ve druhé 

 práci velmi neurčitě, jakoby se ho vzdával.^) 



Velmi pěkných úvah lze se dočísti v Bis chofo ve spise: Lehr- 

 buch der chem. und phys. Geologie, druhém vydání z r. 1864., kdež 



^) Neues Jahrbuch der Chemie und Physik, 1831, p. 281 a násl. 



') Poggendorfs Annalen 1835, XXXIV. p. 370. 



») Tamtéž 1851, LXXXII. p, 511. 



*) Brauns, Studien tiber den Palaeopikrit, Neues Jahrb. f. Min. BB. V, 

 1887, p. 275. 



5) Websky, Uber die Krystallstructur des Serpentins, Zeitschrift d. deut- 

 schen geol. Gesell. 1858, sv. X, p. 277—293. 



«) Zeitschrift der deutschen geol. Gesell. 1861, sv. XIII, p. 71. 



') Neues Jahrbuch fíir Miner. 1862, p. 526—532, s tím jest porovnati článek 

 Tschermakiiv: Uber Pyroxen und Amphibol, Tschermak, Min. Mitth. 1871, 

 p. 19—21. 



Tř. mathematicko-přiiodovědecká. 1898. 2 



