13 XVIII. Jindř. L. Barvíř 



autor připomíná, že též pyroxeny a amfiboly přecházejí v serpentin.^) 

 Tři léta později vydal Tschermak studii o tvoření se serpentinu 

 z olivinu, pracovanou se stanoviska mikroskopického a petrografi- 

 ckého.^) Brzy potom Roth pojednal se stanoviska chemického o mo- 

 žnosti, že by serpentin vznikal mimo olivin také z pyroxenův a am- 

 fibolův aluminia prostých neb aspoň aluminiem chudých.^) První 

 mikroskopický důkaz o vzniku serpentinu z pyroxenů nalezl von 

 Drasche v serpentinech alpských,*) o vzniku téhož z amfibolu pak 

 Weigand v serpentinech z Voges.^) 



Literatura o serpentinu jest nyní již rozsáhlá. Z rozličných 

 prací lze poznati, že serpentin pocházeti může z rozmanitých ne- 

 rostů v a hornin. Buďtež podány zde jenom některé příklady z mikro- 

 skopických popisů hornin matečné hornině serpentinu hrubšicko- 

 templštýnského příbuzných, na nichž patrno, jak poměr součástek 

 a povaha struktury obyčejně velmi se měnívá. Také takových při- 

 pomínám, kde ku pyroxenům přidružuje se amfibol. 



UKřemže v Čechách blíže Budějovic vyskytuje se dle Schraufa 

 na jednom místě hornina, složená z enstatitu a omphacitu skoro 

 stejným dílem, obě součástky jsou vyvinuty polyedricky. Dále en- 

 statit převládá a objevuje se v žilách, jakoby vyplňoval pukliny. 

 K němu přistupují větší zrna bronzitu, naČež spojení stává se ne- 

 pevným. Bronzit jest staiší nežli enstatit. ^) — Horninu z enstatitu 

 a olivinu složenou s akcessorickým magnetitem a apatitem Patton 

 nalezl na dvou místech blíže Mariánských Lázní. ') — Bronzit s dial- 

 lagem činily matečnou horninu serpentinu ze Slovenské (Vindické) 

 Matry v sev. Tyrolsku, bronzit s olivínem u serpentinu z Heiligenblut 

 v Korutanech dle von Drasche.*) — Skálu ze bronzitu a olivinu 



') Viz zvláště str. 776—784, 785—810, 631, 632. 

 2) S. Ber. d. Wiener Akad. 1867, LVI, Juli, Uber Serpeutiubilduug. 

 ^) Abhandl. der Akad. zu Berlin, 1869, vydané 1870, p. 329—361. 

 *) R. v. Drasche: Uber Serpentine und serpentiuáhnliche Gesteine, 

 Tschermak's Min. Mitth. 1871, p. 1—12. Porovnati jest: 

 E. Hussak: Uber einige alpine Serpentine, ibidem, 1883, p. 61—81. 

 ^) Bruno Weigand: Die Serpentine der Vogesen, ibidem, 1875, p. 183 



až 206. 

 ^) A. Schrauf: Beitráge zur Kenntnis des Associationskreises der Magne- 

 siasilikate. Paragenetische Studien im Serpentingebiete des súdlichen Bohmer- 

 waldes. Groth, Zeitsch. f. Kryst. VI. p. 326—330. 



^) H. B. Patton: Die Serpentin- und Amphibolgesteine nórdlich von Ma- 

 rienbad, Tschermak's Min. Petr. Mitth. IX, p. 12, 18, 21. 

 8) Tschermak's Min. Mitth. 1871. p. 8—12. 



