o některých serpentinech západní Moravy. 21 



Pozoriijeme-li proměňující se olivín, znamenáme, jak na kraji 

 a na trhlinách nepravidelně se vyskytujících nejprve barvy polari- 

 sační klesají, na to objevují se brzy lístky serpentinové, uložené vždy 

 rovnoběžně ku kraji nebo trhlinám řečeným, aniž bychom mohli po- 

 zorovati nějaké zřetelně samostatné přechodní stadium. Při celém 

 vývoji vylučují se rudy železné, kteréž ponejvíce okysličeny bývají na 

 magnetit, a zbývají jako prášek nebo jako řady zrnéček ve pletivu 

 serpentinovém. 



Pyroxeny mění se podobným způsobem, jenže v našem případě 

 vzniká obyčejně jen velmi málo rud železných, zato však sem a tam se- 

 kundérní chromit. V zrnkách jejich vidíme trhliny, které nejčastěji aspoň 

 přibližně sledují směr štěpnosti, ovšem mimo to vinou se i nepravidelně. 

 Také v těchto vznikají lístky serpentinové, někdy pak jakoby proudy 

 jemných, rovnoběžných vláken, které přesně probíhají směrem trhlin, 

 vždy rovnoběžně zhášejí, a mají délku opticky positivní. Po kraji 

 trhlin pyroxeny pukají často směrem štěpnosti na jemné lamely. Zne- 

 náhla vyvine se soustava mřížek serpentinových, které obejímají 

 zbytky pyroxenů ještě ueproměněné, ale i tyto ztrácejí se časem. 

 U rombiclíých pyroxenův a u srostlic jejich s diallagem kousky ta- 

 kové jakož i celá větší zrnka stávají se často zelenými, jemně vlákni- 

 tými až plsfnatými, jejich barvy polarisační klesají nápadně v celé 

 ploše, tvoří se baštit. Z bastitu vznikají dále lístky serpentinové 

 a sice bez zřetelných tvarů přechodních a ukládají se dílem rovno- 

 běžně dle směru vláknitosti jeho, dílem zcela libovolně. 



Zbarvení vzniklého serpentinu pochází ponejvíce od železa a od 

 chrómu, bývá pak v mikroskopických průřezech rozděleno nepravi- 

 delně, nezřídka skvrnitě. Často nalezneme smyčky a mřížky sytěji 

 zbarveny nežli vnitřní prostory. 



Chloritových nebo talkových lupénků ve vlastním pletivu serpen- 

 tinovém jsem nespatřil. 



Od tohoto serpentinu, jenž zůstal na místě svého vývoje, sluší 

 rozeznávati odrůdy, které byly rozpuštěny a přeneseny do štěrbin 

 nebo puklin. Na rozdíl tento poukázal právem Schrauf ve studii 

 své o associačním kruhu silikátů magnesiových. ^) Jsou pak to hlavně 

 chrysotil, metaxit a antigorit. 



O antigoritu byla řeč již v popise mikroskopického složiva. 



Chrysotil, jak známo, jest vláknitý serpentin, jehož podélný 

 směr jest směrem nejmenší optické elastičnosti. Usazen bývá kolmo 



») Groth, Zeitschrift fur Kr., VI. p. 349. 



