22 XVIII. Jindř. L. Barvíř 



ku Stěnám puklin. Ve výbrusech pozorujeme, jak hlavní žíly často se 

 rozdělují, a brzo zase se spojují, i uzavírají takto částky serpentinové 

 horniny, které pak na průřezu vypadají jak ostrovy. 



Metaxit zdejší zevnějškem svým neliší se od jiného z podobných 

 nalezišť. Mívá barvu bledě zelenou, trochu do bělá. Někde třpytí 

 se slabým, často skoro mastným leskem, jinde jest bez lesku. Dá 

 se snadno štípati, plochy štěpné jsou prohnuty, hrubě rýhovány a pro- 

 zrazují stébelnatý sloh. Čistší odrůdy rýpou vápenec. Stébla jsou 

 křehká, přece však mnohá dají se rozetříti v jemná vlákna, která 

 vláknům chrysotilu jsou podobna a mikroskopem možno je sotva od 

 nich rozeznati. I ona zhášejí vždy rovnoběžně, polarisují podobně 

 a osa podélná jest osou nejmenší optické elastičnosti (c). Odštípané 

 lupénky nedají v konverg. polar. světle obrazu osního. Tato orientace 

 optická metaxitu byla známa již Webskému^) a právě tak popisuje 

 ji Brauns ve studii své o polaeopikritu z Amelose u Biedenkopfu 

 v Hessensku a produktech jeho proměny.'-^) Před dmuchavkou tají 

 jemné třísky dosti snadno na kalné kuličky, jejichžto barva u meta- 

 xitu jasně zbarvených jest jasná, u intensivně zelených však Černavá. 

 Kyselinou křemíkofluoro vodíkovou dají se snadno rozkládati a po- 

 skytují pěkných ostrých klenců křemíkofluoridu magnesnatého vedle 

 něco soli železnaté a stopy aluminia, což shoduje se s analysami, 

 které popsali Delesse, Kůhn, zvláště pak Brauns ve studii své 

 právě udané. Nalezl jsem metaxit vždy jen rovnoběžně ku stěnám 

 puklin usazený a myslím, že vedle křehkosti jeho jehlic zvláště tento 

 způsob uložení odděluje jej od chrysotilu. 



Avšak také bezvodá sloučenina MgSiOg může se stěhovati a 

 usazovati se v dutinách. To děje se ve způsobu anthophyllitu a akti- 

 nolitu. 



Anthophyllit zdejší vyskytuje se dosti hojně zvláště na pravém 

 břehu Jihlavky u Hrubšic. Činí jemné jehlice, které, řadíce se 

 k sobě paprskovitě, skládají bochánky a hlíznaté kusy velikosti 

 ořechu až pěstě i větší ještě. Dosud býval, tuším, považován za 

 tremolit. ^) Povrch těchto bochánkův a blízek jest obyčejně pokryt 

 penniny a aktinolitickým amfibolem, o nichž zmíním se později, 

 jsou-li pak uvnitř duty, nalezneme tam taktéž penniny. V jednom 



1) Zeitschrift der deut. geol. Gesell. X. 1858, p, 279—284. 



2) Neues Jahrbnch f. M., BB. V. 1887, p. 300—307, 329. 



3) v. Zepharovich, Miner. Lex. f. d, K. Osterr. I. 1859, p. 174. 

 K Ivana, Nerosty Moravy a Slezska. 1882, p. 48. 



