30 XVIII. Jindř. L. Barvíř 



Štěpná a zcela slabě pleochroitická. Zhášejí vždy rovnoběžně dle 

 směru své délky, tato jest směrem nejmenší optické elastičnosti, 

 polarisační barvy nejsou tuze vysoký. Na žádné z obou ploch štěp- 

 ných nelze obdržeti obrazu osního. Kyselinou křemíkofluorovodíkovou 

 nerost jen nesnadno se rozkládá, po opětovaném přidávání tétéž po- 

 skytuje pěkných ostrých klenců křemíkofluoridu horečnatého, také 

 prozrazuje malý obsah železa. Před dmuchavkou malé třísky zdají 

 se býti netavitelnými. Protož jest nerost enstatitem nebo železem 

 chudým bronzitem. 



Zrnka rutilová vyskytují se ve tvarech krátkých a dosti širo- 

 kých, řidčeji jehlicovitč vyvinuta, obyčejně bez patrných ploch krysta- 

 lových. Mají červenohnědé zbarvení a jeví se býti silně pleochroi- 

 tickými v barvách č ervenohnědých a žlutohnědých. 



Ostatní, daleko větší díl písku složen jest ze zrn křemene bez 

 krystalografických tvarův a ze zvětralého živce. 



Z tohoto zkoumání hlíny, v nížto přichází magnesit a mořská 

 pěna, následuje, že ona jest směsí ze zvětralého granulitu a serpen- 

 tinu. Kaolin, písek křenienitý, cyanity, granáty a porozšířené rutily 

 mohou pocházeti jenom z prvnějšího, naproti tomu pak něco serpen- 

 tinu, potom chromit a enstatit, ale zvláště také materiál, z něhož vy- 

 vinuje se magnesit a mořská pěna, pochází z horniny serpentinové. 

 Soudě dle pravého břehu, na němž vyskytují se nad horninou serpen- 

 tinovou kusy jiných hornin více nebo méně okulacené a smíšené se 

 serpentinem, byly i .zde smíšeny podobně kusy neb aspoň drobty 

 bělokamu a serpentinu. Mezerami mezi materiálem málo těsně na- 

 hromaděným měla voda kyselinu uhličitou přivádějící velmi snadný 

 přístup, i vyvinuly se zde z poslední horniny hojně ony produkty 

 rozkladu, které mimo to nalézáme také na puklinách serpentinu, ale 

 jen velmi spoře. 



Celistvý magnesit přichází v kusech bílých jako křída, které 

 nezřídka jsou porovité a odbarvují snadno. Často jsou pokryty velmi 

 jemnými dendrity. V rozředěné kyselině solné šumí silně, rozpouštějí 

 se a zůstavují mnoho kyseliny křemičité rosolovitého tvaru. Dendrity 

 pozůstávají nejspíše z manganové sloučeniny, ueboC kusy jimi hustě 

 poseté dávají, taveny jsouce se sodou a ledkem, slabou reakci man- 

 ganovou. Po rozpuštění magnesitu v kyselině solné a po vyvaření 

 zbylé části se žíravým draslem, až veškerá rozpustná kyselina kře- 

 mičitá byla odloučena, zůstalo jako zbytek něco jemnozrného písku. 

 Tento písek byl zkoumán mikroskopem a sestává největším dílem 

 z bezbarvých zrnek křemene s matným povrchem. Sporadicky vy- 



