34 XVni. Jindř. L. Barvíř 



Max V. Hantken popsal roku 1867') nové naleziště mořské 

 pény v Bosně v pohoří Ljubickém nedaleko vsi Prňavy. Tato naskýtá 

 se zde ve slepenci, jenž pozůstává hlavně z kusů serpentinu. Kusy 

 mořské pěny mívají průřez často několik stop. V nich lze nalézti 

 kulovité kusy opálu barvy bílé nebo žlutavě červené, na nichž lze 

 prý pozorovati pochod přeměny toho způsobu, že hmota křemitá pře- 

 chází na mořskou pěnu. 



A. D a m o u r dává zprávu o hnědém balvanu menilitovém z al- 

 luvia roviny ablonské [Seině et Oise ^)], kterýž při analysování po- 

 skytl 6'737o MgO, 9-207o ztráty žíháním a 83-087o kyseliny kře- 

 mičité. Z té hmoty vyvinul se na povrchu, jak praví, působením 

 atmosférickým bílý silikát o vzorci MgSisOg -\- 2H2O. Týž analysoval 

 také kus mořské pěny z Malé Asie, kterýž uzavíral v nitru svém po- 

 dobně složený křemičitan. Ze své analysy činil soud, že tato mořská 

 pěna podobně jako prvnější silikát vzniká rozkladem onoho magne- 

 sium obsahujícího křemičitanu, kterýž uzavírá. 



Ve případě hrubšickém pokládám rohovec za vyloučeninu při tvo- 

 ření se uhličitanů ze křemičitanu magnesiových a sice hledě ke způsobu 

 jeho se vyskytování, zvláště pak k tomu, že jest prosycen magnesiem. 

 Magnesium pozoroval také Tscherne ve svém exempláři. Vývoj moř- 

 ské pěny, myslím, že děje se zároveň s vývojem karbonátů z horniny oli- 

 vino-pyroxenové a nikoli z rohovce. Nebylo-li vodou tolik kyseliny uhli- 

 čité přivedeno, aby původní látka, vyloučíc kyselinu křemičitou, mohla 

 všechna proměniti se na uhličitany, tvoří se tyto jenom zkalcia a z něja- 

 kého dílu magnesie, ostatní část magnesiové sloučeniny tím pochodem 

 percentuelně bohatší se stane na kyselinu křemičitou a zbývá vůbec 

 jakožto siliciophit. Přiblížilo-li se chemické složení její složení témuž 

 mořské pěny, může překrystalisovati na tuto. Takový způsob vývoje 

 jest dle mínění mého také příčinou, proč mořská pěna vyskytuje se 

 v sousedství magnesitu, ba i sama promísena jsouc uhličitany a volnou 

 kyselinou křemičitou.^) Analysy Tscherneho, dříve citované, jsou 

 velmi pouČlivy o vývoji mořské pěny. On zkoumal právě také 

 mořskou pěnu, která tvoří kůru kolem rohovce, a nalezl na jednom 

 místě 4-107o MgCOg, na jiném docela 26-887o CaCOg a l-517o MgCOg 

 mimo volnou kyselinu křemičitou (analysy V a VI). 



') Verh. der k. k. geol. Roichsanstalt. 1867. p. 227—228. 

 2) Bull. de la Soc. Min. de France. 1884. p. 66—69. 

 ^) O tvoření se siliciophitů viz Schrauf, Assodationskreis etc, Zeitschrift 

 fůr Kryst. VI. p. 336, 337 a násl. 



