o někteiých serpentinech západní Moravy. 35 



Také sluší podotknouti, že v mořské pěně někdy lze nalézti 

 zrnka křemene, tedy podobně jako v magnesitu, což dokazuje, že 

 obě látky vznikají za podobných poměrů. 



Mimo rozklad magnesiových křemičitanů, prosté stěhování se 

 látek, skládání nových nerostů lze u Hrubšic pozorovati také zají- 

 mavé zatlačování vápenaté sloučeniny sloučeninou magnesiovou a 

 sice na pseudophitu^ kterýž nerost, pokud vím, od Hrubšic také dosud 

 nebyl popsán. 



Sebral jsem tři kusy v malé zmole na pravém břehu Jihlavky 

 u Hrubšic. Dva byly drobty zvětralého serpentinu volně obklopeny, 

 třetí nalezl jsem uzavřený ve hlíze anthophyllitu, kdež byl pokryt 

 hydroxydy železa. Všecky mají sloh celistvý, barvu jablečně zelenou, 

 místem jsou bělavé, třetí kus jest značně zelenější než oba prvnější. 

 Lesku nemají. Prosvitají také ve tlustších kouscích. Tvrdost rovná 

 se 2'5, hmota jest na omak jemná a dá se nožem snadno spracovati. 

 Vryp pseudophit má čistě bílý, lom ploše lasturnatý. Před dmu- 

 chavkou bělá a dá se snadno taviti na email právě tak zbarvený. 

 V baničce poskytuje brzo hojně vody a kyselinou křemíkofluorovodí- 

 kovou jsa pokryt, objevuje jakožto hlavní součástky mimo kyselinu 

 křemičitou magnesium a aluminium. Při broušení pění skoro jako 

 mýdlo. 



V onom pseudophitu, který nebyl uzavřen v anthophyllitu, vězí 

 roztroušeny až 8 mm. dlouhé sloupky černohnědého, obyčejného am- 

 íibolu. Určení tohoto následuje z úhlu dokonalé štěpnosti hranolové, 

 který rovná se asi 56°. Štěpné lupénky jsou světle hnědě průsvitný 

 a zřetelně pleochroiticky, rovnoběžně k ose c slabě tmavohnědý, kolmo 

 na ten směr bledě zelenavě hnědý, šikmosť zhášení činí na nich prů- 

 měrně ISVa" a v konvergentním polarisovaném světle skýtají na kraji 

 zorného pole obraz jedné optické osy. 



Tento amfibol uzavírá tmavohnědý biotit, který stává se v mikro- 

 skopu červenohnědě průhledným, má jen velmi malý úhel os opti- 

 ckých a jest opticky negativní. Před dmuchavkou rozlupuje se ihned, 

 ztrácí barvu, stává se stříbrobílým a zůstává lesklým, posléze taje 

 ne nesnadno na černý email, barvě zároveň plamen fialově — vše 

 vlastnosti pravého biotitu. Některé části amfibolu jsou nápadně bo- 

 hatý biotitem a činí makroskopicky dojem počínajících pseudomorfos 

 biotitu po amfibolu. Také v mikroskopu připadá, jakoby biotit za- 

 tlačoval amfibol, poněvadž však poslední jest zcela čistý, a nelze 



